ÎNAINTE
Mi-e tare greu să disting ce-i adevărat şi ce nu.
N-ai plecat niciodată, Sam. Eşti încă în cuşcă... împreună cu mine.
Arată-mi palma.
Eram cu tine când te-ai tăiat. Te-am cusut cu mâna mea.
Asta-i adevărată.
Sunt ciudat cu acte în regulă. Mă controlez, însă.
Am găsit un "caz" în oraş.
- Unde-i mortăciunea? - Am lăsat-o să plece.
De ce?
Chiar mă cunoşti. Ştii ce fel de persoană sunt.
Omoară oameni, frăţioare! Înseamnă că tre' s-o omorâm.
Şi-a omorât propria mamă ca să mă salveze.
Îmi pare rău, dar e foarte simplu.
A terminat. Ai încredere în mine.
Te rog, Dean...
Bine.
Eşti ceea ce eşti.
O să ucizi din nou.
Îmi pare rău.
ACUM
Imposibil!
Ai scăpat... Ai scăpat.
Gata, ai scăpat.
Nu!
Supernatural -S.7, ep.04 "Defending Your Life"
== sync, corrected by elderman ==
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
Sam...
Mă simt anapoda.
Adică?
Să lucrez la un "caz" normal...
Dac-apar noutăţi în operaţiunea "Leviatan", ne-anunţă Bobby.
Pân-atunci, sunt convins că vrei să rezolvi "cazul", Dean.
Din câte-am auzit, poliţaii habar n-au ce se petrece.
Cu asta-s de acord.
E frumos... era şi timpul să facem şi noi ceva mai normal.
În plus...
Pare că-ţi prieşte.
Aşa şi e. Îmi prieşte.
Apropos... mulţumesc.
- Pentru? - Pentru Amy.
Åžtiu cÄƒ n-ai vrut s-o laÅŸi, dar aÅŸa-i cel mai bine.
- Deci... mulţam. - Nicio problemă.
Bine-aţi venit în "Oraşul Nebunilor". Populaţia: una bucată mort.
Cine-i?
Un anume... Matthew Hammond.
Pare să fi fost strivit.
De cine?
Ei bine... dacă n-am fi la etajul zece, aş spune că de-o maşină.
Aparatul a luat-o razna. O fi vreo fantomă?
Cu permis?
"Permis pentru crimă"!
Fii serios, măi!
Ca să vezi...
Ce-ai găsit?
Nu ştiu. Un fel de pulbere.
Sulf?
Nu. Pământ.
O fi la fel ca-n cazul "Christine".
O maşină nu poate urca scări nici dacă-i posedată.
E ceva spectral.
Ia uite!
"Alcoolicii Anonimi, zece ani".
Şi mort, şi treaz.
Aiurea de două ori.
O tranzacţie se tot repetă.
50 de dolari pe lună, la o firmă pe nume "Jane's".
În regulă.
Felicitări pentru abstinenţă!
Mă duc să aflu ce-i cu "Jane's".
Am vrut să mă las de băut, da' la biserică, nu la Asociaţie.
Nu suntem catolici, măi.
Mă omori cu detaliile astea, frăţioare!
A.A. mă-ngrozeşte.
Măi, să fie! Nu m-aşteptam la asta.
Tacă-ţi fleanca...
Bine. Mă duc eu la Asociaţie. Tu du-te la "Jane's".
Matt a fost un om bun, dar cu sufletul chinuit.
E cineva altfel?
Părea că are foarte multe probleme.
Ştiţi cumva ce anume?
Familie, prietenă?
Nu era foarte comunicativ.
Ultima oară când l-am văzut, părea că-l preocupă ceva.
Cât pe ce să bea din nou.
- Când? - Chiar înainte de-a muri, cred.
M-a sunat din "Cârciuma lui Neal".
Spunea că-i pe cale să bea ceva.
Am mers repede acolo, să-l liniştesc.
- Ştiţi cumva care-a fost cauza? - Precum spuneam... nu era comunicativ.
Sărut-mâna!
Vă pot ajuta cu ceva?
Da.
Aş dori să vă pun câteva întrebări despre un client, pe nume Matthew Hammond.
Sigur că da. N-are probleme, sper...
De fapt, Dl. Hammond nu mai e printre noi.
Acum e logic...
Ce anume?
A venit acum câteva zile şi-a plătit în avans pentru trei ani o livrare lunară.
- Unde duceaţi florile? - La o Dră. pe nume Elizabeth Duren.
Îmi daţi şi mie adresa Drei. Elizabeth? Aş vrea să-i fac o vizită.
Uite-o.
Dânsa-i Elizabeth Duren.
Decedată la vârsta de zece ani...
Măiculiţă!
- Cine-o fi? - Habar n-am.
Hai înapoi la hotel, să aflăm.
Elizabeth Duren...
A fost omorâtă acum zece ani de un vecin care ieşea cu maşina
şi nu i-a văzut bicicleta.
N-a fost acuzat nimeni.
Poliţia a concluzionat c-a fost un accident.
Aşa-i că vecinul e chiar clătita umană de la etajul zece?
Măcar ştim c-a avut remuşcări.
Florile...
Asta te cam face să te-ntrebi cât de treaz era când a călcat-o.
Aşa-i.
În fine... nu contează.
Dacă tot ştim cam cine-ar fi "Călăreţul fără cap",
hai să mergem.
Să... ce?
Să-i ardem osemintele.
S-o facem să se odihnească în pace.
Distracţia nu-ncetează niciodată...
Nu lăsaţi creatura aia să vină spre mine!
Gata...
112! Ce urgenţă aveţi?
Am nevoie de ajutor. Mă fugăreşte un câine...
Locaţia Dvs., vă rog.
Nu ştiu! Sunt într-un... într-un restaurant. Sunt...
Domnule... Domnule!
Nu se poate...
Mă auziţi?
Mai sunteţi la telefon, Domnule?
Nu!
Vă rog să vă liniştiţi, Domnule.
Trimitem imediat ambulanţa, dar spuneţi-mi unde sunteţi.
Domnule! Domnule!
Iar am stat până târziu la birou...
Bagă-te tu primul la duş.
Fii atent.
"Un localnic, pe nume Christopher Fisher,
a fost sfâşiat azi noapte de un animal sălbatic".
Trăim într-o lume periculoasă...
Era în toaleta unui restaurant.
Da, asta nu-i normal.
Se pare că niciun client n-a văzut nimic.
Individul a reclamat la 112 că-l urmăreşte un câine,
dar nici operatoarea n-a auzit nimic.
Măiculiţă!
Se pare că individul a cam chinuit câini la viaţa lui.
Adică?
A fost arestat acum cinci ani pentru organizare de lupte de câini.
Stilat om!
Aşa... care-i ideea? A chinuit câinii în aşa hal
încât un rottweiler s-a întors din mormânt să-i facă felul?
Stai aşa! Există fantome de câini?
Eu n-am auzit de-aşa ceva.
"Câine fantomă"? Sună ciudat...
Ce, e mai ciudat decât "Maşină fantomă"?
Ştii ce-i logic, totuşi?
Să te răzbuni pe unul care te-a călcat în picioare.
Nu-mi place să judec lumea, da' mi se pare că tipul îşi merită soarta.
Poate...
Sau poate nu.
A fost arestat şi eliberat pentru bună purtare.
Imediat s-a dus voluntar la un centru de animale.
Normal. A fost obligat.
Iniţial, dar a rămas acolo mult după ce şi-a ispăşit pedeapsa.
Se pare că s-a îndrăgostit de animale.
A adunat o mulţime de bani pentru asociaţie.
Ca să vezi!
- Oamenii se pot schimba. - "Câinele fantomă" nu crede în asta.
În regulă...
Fă-te frumos. Hai să cercetăm cadavrul.
- Poftim?! - Ce-ai spus?
- Poftim? Ai spus ceva? - Nu, doar...
- Te simţi bine? - De-a dreptul demenţial.
Să mergem!
Ghici ce-am găsit.
Pământ roşu. Sub unghii şi pe pantofi.
- Ca la tipu' călcat de maşină? - Exact.
Înseamnă că amândoi au trecut prin acelaşi loc.
- O livadă de mere? - Da.
Se pare că merele cultivate pe pământ roşu sunt nemaipomenite.
Măiculiţă! Cred c-ar fi interesant, dac-aş mânca vreodată mere.
Se pare că livada asta e foarte veche, aproape abandonată.
Vreo sută de hectare.
O sută?! O să căutăm tot anu'!
Alo!
Ai păţit ceva?
Individul tocmai a sărit în faţa unei maşini, Sam.
Vă putem ajuta cu ceva, Domnule?
Ce-ar fi să mergem de-aici înainte să vă facă praf cineva?
Bine.
Auzi, Warren... nu te grăbi.
Povesteşte-ne ce-ai păţit.
Uitaţi ce-i... văd că sunteţi de treabă, dar nu mă puteţi ajuta.
Nimeni nu poate.
- De ce? - Pentru că-i imposibil.
- Nici măcar n-o să mă credeţi. - Hai să vedem.
Tocmai am fost judecat şi condamnat la moarte.
- Ce-ai făcut? - Am jefuit un magazin.
Am omorât proprietarul şi soţia sa.
Eram tânăr... aveam numai gărgăuni în cap.
- Tânăr? Când ai comis-o? - În 1981.
Şi de-abia acum te-au judecat?!
Nici gând! Abia am ieşit din închisoare.
Cu cât spui mai multe, cu-atât înţeleg mai puţin, să ştii.
Nu-l asculta. Continuă.
Am stat 30 de ani în puşcărie.
Doar ce-am fost eliberat condiţionat.
Ce-am făcut, însă, nu mi s-a şters din minte.
Îmi amintesc în fiecare zi.
Atunci... de cine fugeai?
V-am spus! Procesul!
Nu ştiu decât că stăteam liniştit într-un bar,
când m-a atacat cineva.
Când m-am trezit, eram într-o sală de judecată.
Sală de judecată? Aia din tribunale?
Nu prea. Era un judecător.
O adevărată nebunie! Eram într-un hambar.
- La livada de mere? - Da.
Din ce bar ai fost luat cu forţa?
Din "Cârciuma lui Neal".
Unde-a fost şi Matthew Hammond înainte de-a fi...
călcat de maşină.
Crezi că şi ăla cu câinele a fost pe-acolo?
Ce altceva ne mai poţi spune?
Mă credeţi?!
Cine naiba sunteţi?!
Suntem un fel de... specialişti în nebunii.
Judecătorul ăsta... cum îl chema?
Nu ştiu, dar am văzut o mulţime de simboluri ciudate.
Simboluri? Îţi aminteşti vreunul din ele?
Poţi să le desenezi?
Scuză-ne o clipă.
Pot să-ţi vorbesc?
- Ce-i? - "Ce-i"?!
Măi Sam...
Un şofer beţiv, "Chinuitorul de animale", un ucigaş...
Aşa. Şi?
Şi...
Cazul ăsta era alb-negru. Cum de-a căpătat nuanţe de gri?
Mi-e greu ca de data asta să nu fiu de partea fantomelor.
Ai spus-o chiar tu. N-avem dreptul să-i judecăm.
Aşa-i... da' asta-i o tâmpenie cât roata carului.
Toată lumea judecă pe toată lumea.
Ce, ar trebui să ignor ce-a făcut ăsta?
Am împuşcat şi noi oameni, Dean. Şi nu doar doi.
Ştii ce? Dacă vin după mine, au toate motivele s-o facă.
Ce vrei să spui, de fapt?
Nu mai vrei să lucrezi la "caz"?
Spun că voiam un "caz" simplu, la naiba să mă ia!
E prea mult?!
Uite ce-i...
Eu plec. Mă duc să caut hambarul. Vii cu mine?
Mă duc să verific barul.
Să lucrezi sau să consumi?
Nu m-am decis încă.
Ce se petrece? Unde s-a dus?
S-a... Totul e-n regulă.
Hai cu mine la livadă.
Nici nu mă gândesc! Nu mă mai întorc acolo.
Am nevoie de ajutorul tău să găsesc hambarul, Warren.
E roşu. Iese în evidenţă. Nu mă întorc! Sunt acolo!
- Cine? - Cei pe care i-am omorât.
Vreau doar să... nu. Nu!
Eşti mai în siguranţă alături de mine.
Nu.
Bine.
Cum vrei.
Până mă-ntorc, trebuie să stai în cercul ăsta. Ai înţeles?
- O să te apere. - Cum?
Ai încredere în mine. Încerc să te-ajut.
Să nu te mişti!
Bobby! Noroc. Eu sunt.
Îţi trimit nişte simboluri la verificat.
Ba nu, tu să mă scuzi.
Să curgă băutura!
Bună.
Hopa! Acum ştiu de ce vine lumea aici.
Ce să-ţi aduc?
Scotch cu apă minerală.
Mai bine fără apă. Şi să fie o sută.
Aşadar... lucrezi în tura de noapte?
De ce-ntrebi?
Vrei să vii mai des pe-aici?
Nu, dar aş avea câteva întrebări.
Nu ştiu dacă mă crezi, da's poliţist.
Te cred.
Arăţi de parc-ai fi văzut ceva porcării în viaţa ta.
Îmi pare rău. Am fost liberă până azi, dar Frank mâine se-ntoarce.
Bine. În fine...
Mai merge unu'.
Dragoste sau servici?
Două sute la foc automat înseamnă că-i de rău.
Apropos... mă cheamă Mia.
Ei bine, Mia... întrebarea ta e foarte complicată.
Apropos... mă cheamă Dean.
Norocul tău că sunt psihologul de serviciu, Dean. Şi am alcool cât cuprinde.
Bagă mare.
Îţi place s-asculţi problemele oamenilor, nu-i aşa?
Sunt curioasă.
Uneori.
Servici.
Dacă tot ai întrebat...
Ai făcut...
Ai făcut vreodată ceva fără să-i spui cuiva,
doar pentru că trebuia?
Şi-acum îţi pare rău?
Dean... dac-a trebuit, de ce te simţi vinovat?
N-are nicio noimă.
Nu-i destul loc în lume pentru belelele mele, surioară.
N-ar fi rău s-o laşi mai moale.
Cu cât beau mai mult, cu-atât las mai mult.
Ei bine, termin munca într-o oră. Ar fi bine să nu pici lat.
În cazul ăsta, trec pe bere.
Bună alegere.
Noroace, Bobby. Ce-ai găsit?
Panaramele alea de semne sunt, cu siguranţă, egiptene.
"Cartea Morţilor".
Înseamnă că-i de bine.
Sunt specifice unei zeităţi pe nume Osiris.
Foarte autoritar.
Dacă pune gheara pe tine, e şi judecător, şi jurat, şi călău.
Cică poate vedea direct în sufletul omului.
Cântăreşte vina, şi, dacă i se pare c-atârnă mai greu... adio şi-un praz verde.
Da' ce caută în Dearborn?
Se pare că vine pe nepusă masă, îşi face numărul de judecăţi şi dispare.
Asta-i tot ce am.
Ştii ce-nseamnă.
Da, că trebuie să-l găsim înainte de-a dispărea din nou.
Nu, tălâmbule! Înseamnă că tre' să vă căraţi de-acolo.
Individul se hrăneşte din oameni care se simt vinovaţi.
A ce ţi se pare asta că seamănă?
A trecut ceva vreme, da' o meritai.
E ca mersul pe bicicletă.
Pedalezi, îţi ţii echilibrul şi aia e.
Eşti Dean Winchester.
Asta ţi-e meseria.
E-al treilea mesaj, frăţioare! Dacă eşti beat, dracu' te ia.
Sună-mă. E important.
Dean! Era şi timpul, frăţie, că...
- Alo! - Cine eşti?
Eu tocmai am... am găsit telefonul pe jos,
după ce m-am uitat vreo zece minute la el cum sună întruna.
- E telefonul lui Dean? - Da.
Ei bine...
- Aici trebuia să ne-ntâlnim. - Unde eşti? Vin imediat.
Sam!
Nu... vă rog... îmi pare rău.
Vă implor...
Uite ce ne-ai făcut.
Sper că n-a păţit nimic.
Unde spuneai c-ai găsit telefonul?
Acolo.
Mulţumesc.
Nu zău, Warren... n-ai observat decât nişte simboluri!
Nu te mai agita, Dle. Winchester.
Nu pot fi desfăcute.
Şi acum... doriţi să discutăm acuzaţiile împotriva Dvs., sau...
Prefer să discutăm despre "răpirea asta din Serai". Din bar, pardon.
Nu eşti în stare să iei omu' când e treaz?!
Ai discutat tare mult cu barmaniţa, nu-i aşa?
Cum ai băut ceva, cum ai început să transpiri vină.
Ai tras cu urechea! Frumos, n-am ce zice.
Că tot veni vorba...
Ai de gând să te arăţi odată, Sam?
Sam!
Felicitări că ne-ai găsit.
Presupun că ştii deja cine sunt, corect?
Da.
Îmi spui şi mie azi?
Osiris.
O zeitate egipteană.
Ta-da!
Acum te rog să-ţi vezi de drum, Sammy.
Uite ce-i... dacă ai chef de judecată, judecă-mă pe mine.
Eu decid asta. Acum, pleacă.
Are dreptul să fie reprezentat de un avocat...
- Nu-i aşa? - Ce chestie...
- Lasă-mă să-l apăr. - Asta e neobişnuit.
Îi respecţi drepturile sau nu?
De ce nu?
Sam... nu eşti avocat.
- Am cunoştinţe de drept. - Cunoştinţe, nu practică!
În regulă! Să începem.
Lista martorilor pe care i-aş putea chema...
- Infinită. - Obiectez!
Mă laşi să-mi termin propoziţia, Sam?
Nu! Nu-i corect.
"Corect"?!
Ce prostie! Să continuăm.
Pot simplifica foarte mult lucrurile.
Trei martori.
- Obiectez! - Motivul?
Chemaţi martori fără a fi anunţat.
- Bună asta. - Am văzut-o la "Soţia perfectă".
Foarte bună obiecţie.
- Se respinge! - Poftim?! De ce?!
Pentru că eu sunt judecătorul, fiule.
Dacă nu termini cu obiecţiile, te arunc în închisoare pentru sfidare.
Te omor, adică.
Te sfătuiesc să mă laşi să merg mai departe.
Acuzarea o cheamă...
pe Joanna Beth Harvelle.
- Jo! - Dean... Sam...
A trecut ceva vreme.
Spune-ţi numele pentru a fi consemnat.
Jo Harvelle.
Şi... care e natura relaţiei Dvs. cu Dean Winchester?
Am lucrat împreună.
Nu-i adevărat că îl admiraţi?
Păi... da. Ca "vânător".
Ca om, e cam mârlan.
Îl consideraţi un fel de mentor?
- Nu chiar. - Dar cum?
Nu ştiu.
Aveam încredere în el.
Dacă vreţi să insinuaţi că-i un om rău...
- A fost greu? - Ce anume?
Să lucraţi cu el.
Luând în considerare sentimentele Dvs...
Nu. Care sentimente?
Aţi fi făcut multe pentru el...
L-aţi fi urmat în orice luptă.
Ştiu unde vreţi s-ajungeţi. E-o mare porcărie.
Înseamnă că Dean n-a contribuit deloc la primul Dvs. caz,
cel de la care a început totul.
N-a fost aşa!
Niciun sentiment. Absolut niciunul.
Aţi fi ales oricum calea pe care aţi urmat-o.
Aţi fi ajuns oricum în acel magazin, cu declanşatorul în mână.
Eşti extraordinar, pe cuvânt!
O influenţezi să spună...
Controlează-ţi clientul, Dle. avocat.
Dacă nu, îi tai limba.
Martorul vă aparţine.
Jo...
Ia spune...
Tatăl tău... se ocupa tot cu "vânătoarea"?
Da.
Ce relaţie aveai cu el?
Bună. Adică...
- Îl idolatrizai. - Cam aşa ceva.
De ce ai început?
Să impresionezi un "gură-mare" pe care de-abia îl cunoscuseşi...
sau pentru că voiai să fii la fel ca tatăl tău?
Probleme paternale...
Cu siguranţă.
Dean, n-am...
În regulă.
Vă las o clipă, să vă stabiliţi strategia.
Apoi, o să chem următorul martor.
În regulă.
Cine-i următorul martor? S-a uitat la tine de parc-ai şti.
Habar n-am!
Parc-aş fi în mijlocul unui episod de doi bani din "Pee-Wee's Playhouse".
Să intre următorul martor!
Acuzarea îl cheamă...
pe Sam Winchester.
Sam... asta nu prea e viaţa pe care ţi-ai dorit-o, nu-i aşa?
Detaliile diferă puţin.
Pentru o perioadă, credeai că o să devii avocat, să te căsătoreşti cu Jess...
Asta a fost cu mult timp în urmă.
Dar erai fericit sau nu că scăpaseşi din ghearele familiei,
până când a apărut Dean şi te-a băgat înapoi în rablă?
Adevărul, te rog.
E complicat.
Acel act a dărâmat întregul tău castel de nisip.
Când te-ai întors, prietena ta a murit.
N-a fost vina lui.
Sigur că nu... nu-i vinovat nici de toate cele care au urmat.
Morţile, sângele, situaţiile limită...
Dean nu e direct vinovat de niciuna.
Nu ţi se pare, însă,
că fratele tău te-a târât înapoi în acea dezordine catastrofală
doar pentru că a preferat să te blesteme şi pe tine decât să fie singur?
Nu.
Aş fi fost tras înapoi indiferent ce-aş fi făcut.
- Eşti sigur de asta? - Destul de sigur.
- "Destul de sigur"? - Foarte sigur.
Te cred.
Dacă ideea era să mă convingi pe mine, aş fi spus...
Poftim?!
Eu nu decid nimic, Sam.
Nu eu decid vina lui Dean.
Eu doar cântăresc vina care e deja acolo.
Singurul lucru care contează e ce simte Dean...
în străfundul sufletului.
De unde şi privirea lăsată în jos.
Să-nţeleg că, dacă Dean crede că-i nevinovat, înseamnă c-aşa şi e?
"Dacă".
Un mare "dacă".
De ce tot pomenesc de trecut?
Să văd dacă se simte groaznic pentru ce a făcut.
Oamenii vor să fie judecaţi.
Chiar îşi doresc.
Dă-mi voie să-ţi spun că, atunci când ai conştiinţa încărcată,
pedeapsa e un act de milă.
Vreau să-l chem pe Dean.
Serios?
Există o ordine în tot procesul, să ştii!
Bine. Permit.
Ia spune, Dean...
Când ai venit să mă iei, ştiai că Jess o să moară?
Sau ce urma să se-ntâmple?
- Normal că nu! - Fireşte.
Cum ai fi putut? Ce, eşti medium?
Era o întrebare...
Nu.
- Cu siguranţă nu-s medium. - Minunat.
Atunci de ce te simţi vinovat pentru că nu poţi prezice viitorul?
Da... cam n-are noimă.
De fapt, nu mă simt.
Şi Jo?
Ai omorât-o tu?
Păi... nu.
E adevărat că nu te simţi vinovat pentru moartea ei?
Că doar eşti... trist că s-a prăpădit?
Că-i... aiurea?
De fapt... da, e posibil.
Îmi place stilul tău, Sam.
Foarte războinic.
Dean...
Ţi se pare că toate acuzaţiile... chiar sunt întemeiate?
Nu prea.
Atunci, te simţi vinovat...
sau ai sufletul trist, şi asta nu-i treaba lui?
Cum spui tu... varianta a doua.
Apărarea a încheiat.
Felicitări... Amândurora.
În regulă.
Pentru că mi-a plăcut cu adevărat...
o să fiu generos şi o să întreb.
Vrei să-mi chem ultimul martor, Dean?
Ştiu că n-ai vrut s-o laşi, dar aşa-i cel mai bine.
Nicio problemă.
Sau e de ajuns?
Ce naiba spune?
Gata cu fazele din Ally McBeal. Dă sentinţa odată!
- Stai, Dean! Ne mai lasă! - Nu mai contează, Sam!
Vreţi să vă mai gândiţi sau aţi terminat?
Juriul a hotărât sentinţa.
Dean Winchester, te găsesc...
vinovat în sufletul tău...
şi te condamn la moarte.
Îţi sugerez să-ţi pui repede la punct toate problemele.
La naiba! I-am spus...
Mai devreme sau mai târziu, Osiris ar fi ajuns la el.
Individul nu ratează nimic.
Încă mai avem timp. Găsim noi ceva.
Bobby!
Ce-ai găsit?
Un mod de a-l trimite pe Osiris în lumea drepţilor.
Perfect! Exact ce ne trebuia.
Din câte mi-am dat eu seama,
ar trebui să-l ţină departe
pentru cel puţin câteva secole.
A ţinut de câteva ori, pe vremea faraonilor.
E ceva temporar?
Da, dar pe termen lung.
Eu zic să ne folosim de "plasturele" ăsta
şi să lăsăm găsirea leacului "vânătorilor" ce vor purta costume spaţiale.
Trebuie să-l înjunghii cu Goarna lui Ram.
Cu Goarna lui Ram?
Unde găsesc eu o d-asta în Dearborn?
Habar n-am.
Asigură-te, însă, că-i foarte ascuţită.
Nu cred c-o să te lase să-l "cepuieşti" de două ori.
Aşa-i. Mulţam.
Goarna lui Ram...
Aşa...
Ca să vezi!
Se pare că evreii suflă-n ea o dată pe an.
De unde iei tu una în mijlocul nopţii?
Păi... de la sinagogă.
Te duci să furi din Templu?
Tocmai când credeam că le-am văzut pe toate...
Eşti condamnat la moarte, Dean. Lasă glumele.
Dă-mi cheile. Vin cât de repede pot.
Jegosul o s-o asmută pe Jo împotriva mea, Sam.
Eşti "vânător", Dean. Ştii cum să te aperi de fantome.
Îmi sugerezi s-o mai omor o dată?
N-ai omorât-o tu, Dean.
Mă grăbesc cât pot.
Poţi să ieşi de-acolo.
Presupun că nu eşti aici pentru cursurile de bar mitzvah.
Ştii că n-aş face asta niciodată.
Ştiu.
Se pare că-l excită.
E un fel ciudat de "ochi pentru ochi".
- Nu-i nimic. - Cum să nu fie?!
- Meritai mai mult. - Nu, tu meritai.
Meritai mai mult, Jo.
Am avut o viaţă frumoasă, Dean.
Serios.
Avea dreptate, să ştii...
jegosul ăla de judecător, tot ce-a spus despre mine.
Ba n-avea.
- Erai o puştoaică. - Nu-i adevărat!
Şi tu, şi Sam.
Numai că... ştii cum e...
"Vânătorii" nu sunt niciodată copii.
Eu n-am fost.
Nici măcar n-am apucat să-mi dau seama de asta.
- Nu-i vina ta. Nu eşti responsabil. - Nu, dar n-am vrut s-o fac singur!
Cine şi-ar fi dorit asta?
Eu ar fi trebuit să te zburătăcesc acasă, la maică-ta.
Nu cred că ţi-ar fi ieşit.
Un lucru, însă, e adevărat.
Ce, că erai lulea după mine?
Tacă-ţi fleanca...
Te simţi vinovat pentru o grămadă de porcării pe care nu le-ai făcut, Dean.
Totul e limpede când eşti mort.
În cazul ăsta, ar trebui să-ţi dai seama că 90% din mine e... porcărie.
Dacă scap de ea, ce mai rămâne?
Chiar vrei să mori înainte de-a afla?
- Dean... - Da.
E timpul.
Fii serios, Dean.
Am "vânat" fantome. Cunosc toate şmecheriile.
Mă obligă să fac asta.
Nu-i nimic.
Jo!
Cum era? Ţi-a lăsat impresia că...
Suferea?
Nu.
Nu. Deşi era palidă, nu era diferită de Jo cea vie.
Chiar mai fericită.
Întrebare...
De unde naiba ţi-a venit ideea să devii avocatul meu din oficiu?
Voia să mă dea afară.
Nu ştiu ce să zic, frăţioare. Într-o altă viaţă...
cred c-ai fi fost un avocat bun.
Am pierdut singurul meu proces, Dean.
N-a fost vina ta.
Tu ai fost foarte convingător.
La cine se referea?
- Adică? - Aia cu ultimul martor.
Habar n-am.
Sincer, putea fi orice mort pe care-l cunoşteam.
Apropos...
Înţeleg de ce m-a luat maimuţa aia să mă judece.
Mă simt vinovat de numa'. Însă...
De ce te-a ocolit pe tine?
Cred că nu mă mai... simt vinovat.
- Termină, măi! - Nu ştiu ce să spun, Dean.
Am petrecut o grămadă de timp simţindu-mă aiurea.
Toată viaţa, practic.
Ai descoperit secretul bunei dispoziţii?
Iadul.
Nu vreau să pretind că-i ceva logic.
Pu şi simplu... simt c-am făcut o mulţime de lucruri
pentru care ar trebui să mă simt vinovat,
dar am plătit cu vârf şi îndesat pentru asta
şi-am ieşit la liman.
Şi-a mers?
Simţi că ţi-ai plătit toate datoriile?
Nu.
Nu le poţi plăti niciodată pe toate.
Uneori îl văd pe Lucifer când mă spăl pe dinţi, dar...
Nu ştiu ce să spun. Am ajuns la concluzia
că trecutul e trecut, şi că pot să-mi continui viaţa.
Din fericire...
- Uşor de zis, greu de făcut. - De-acord cu tine.
Nici nu ştiu ce să fac: să fiu invidios sau să mă sperii?
Te-nveţi cu asta.
Nu vreau să fiu jalnic, dar...
mă simt destul de bine, Dean.
O să fie minunat să merg în maşină cu tine...
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
== sync, corrected by elderman ==