Anterior în "Being Erica"...
- Care este problema ta? - Poftim?
M-ai făcut să par a fi o idioată în faţa întregii echipe.
Dacă nu te aduni, astăzi va fi prima şi ultima ta zi.
Vreau scuze de la tine.
Îmi arăţi respectul care-l merit şi poţi să continui să-mi faci corectura cărţii.
Ascultă. Nu-l vom pierde pe Friedken.
Nu e înlocuibil. Dar tu eşti.
Scott...
Julliane, am ajuns în etapa în care greşelile tale de judecată
- ne subminează reputaţia acestei companii. - Frank, te rog.
Vă eliberaţi birourile şi să fie gata până la prânz.
Amândouă.
La mulţi ani pentru noua noastră afacere.
Chiar avem nevoie de ajutor.
Ai nevoie de un nou curs de perfecţionare în a fi numărul doi al Juliannei Giacomelli?
Eu am supravieţuit.
- Deci, Rachel, spune-mi unde... - Îmi petrec timpul liber?
Cum de răspunzi la întrebări pe care încă nu le-am pus?
Bine.
Vom angaja ciudata cu experienţă.
Da.
Acum, Ray-Ray, aştept un latte la ora 9, atunci când ajung aici,
apoi la 10:30 ca un întăritor şi la ora 3 pentru a doua mea adiere.
9, 10:30 şi 3. Am reţinut!
Poţi începe prin îndosarierea acestora,
agăţându-mi asta şi făcând copii după acestea.
Mulţumesc.
Deci, facem strategia?
Iată unde ne aflăm şi uite unde ne îndreptăm.
Înainte să uit, avem planuri pentru cina de mâine seară.
- Avem? Cu cine? - Sora mea, Georgie. Domnişoara "Yale".
Este în oraş şi are un prieten profesor care vrea să ne dea o carte despre religie.
- Religie? Nu prea cred. - Crede-mă, puişor,
predici pentru convertire. Acum, să trecem la afaceri.
Îţi prezint noua noastră lovitură...
"Osso Barko."
Da, e legat de gastronomie, un ghid al unei vieţi sănătoase pentru câini.
Ce este?
Este o companie bună pentru "Vise plăcute, pisicuţă".
"Vise plăcute, pisicuţă" a fost un act de disperare, Julianne.
Dacă ai o idee "inteligentă", "sofisticată" care să meargă, sunt numai ochi şi urechi.
Ray-Ray, eşti la slujbă, nu eşti la şcoală. Poţi să vorbeşti.
Ce spuneţi de o prezentare despre funcţionarea interna a presei din Canada?
Subliniind prejudecata editorială, ca o consecinţă a profitului.
Şi după această "înălţare", am nevoie de un latte pentru a mă trezi.
- 10:30. Vin imediat. - Mulţumesc.
Da, Ray-Ray?
Asta este prima zi, aşa că sunt puţin emoţionată, şi apoi mă transform în medium
şi tocmai ce am simţit ceva rece ce a trecut prin mine.
Cum ar fi... moartea.
Un latte, vine imediat.
- Da, o urăsc. - Julianne.
"Uită-te la mine, am citit patru cărţi pe zi,
aşa că, fiecare idee ce o am trebuie să fie genială!"
Te rog, poţi să-i acorzi puţin timp?
Haide, tu, dintre toţi oamenii, ar trebui să ştii cum sunt cu asistenţii mei.
- Cum să nu! - Acesta este un proces dur
ce este menit să separe grâul de neghină.
Elixirul dvs cofeinizat, domniţă.
Mulţumesc, Rachel.
Bună dimineaţa. Editura 50/50.
Da, desigur, am să le spun chiar acum.
Bine. Pa.
Bine. Noi nu avem puteri de medium aici, aşa că ar trebui să ne spui ce este.
A fost Dori de la River Rock.
Fostul vostru şef, Frank Galvin, a avut un atac de cord.
Poftim? Este... Ei vine, este în regulă?
Nu. A murit.
Marvasmar are plăcerea de a vă prezenta:
Being Erica Sezonul 04, ep 01- "Osso Barko"
Comentarii pe www.tvblog.ro
Tina Horwitz şi potera ei.
Bifat.
Moştenitorul aparent, diavolul şi Brent.
Toţi au fost bifaţi.
Nu crezi că Scott se gândeşte că este ciudat ca noi să fim aici
- după ce tatăl său ne-a concediat? - Nu.
Brent a zburat tocmai din Australia pentru a fi aici.
Noi putem, cel puţin, să traversăm oraşul pentru...
Julianne, poţi să-l închizi? Suntem la o înmormântare.
La dracu!
Vezi, este Georgie. Va veni pe la birou.
Ne aduce un cadou pentru birou.
Pe cât vrei să pariezi că este un dicţionar?
- Julianne, vrea doar să fie drăguţă. - Nu, ea încearcă să ne linguşească.
Este ultimul lucru de care am nevoie acum.
Ne cerem scuze. Ea este... cuprinsă de durere.
Iar acum, doamnelor şi domnilor,
Thomas Friedken ar dori să spună câteva cuvinte în onoarea tatălui meu.
Aceia dintre noi care suntem aici...
Autori, editori,
umili guru auto-didacţi...
Mulţumesc.
Datorăm cu toţii câte ceva dlui Frank Galvin.
Vorbind în numele meu,
Frank mi-a mulţumit pentru transformarea River Rock
cu "The Secret of Now".
Obişnuia să spună că vom cuceri lumea cu mica mea carte.
Ei bine, Frank,
prietene,
nu ştiu dacă am cucerit lumea,
dar...
cred că am apucat un mic colţ al ei.
Aici spune că reunirea tuturor se face în sală pentru ceai şi sandvişuri.
Nu avem timp. Trebuie să sărim peste asta.
Nu-ţi face griji. Ceva îmi spune că Galvin ar prefera dans şi whisky.
Brent, bine ai venit acasă.
Am auzit că Scott Galvin este cel ce a moştenit nava.
Da, acum lucrez pentru Happy Gilmore.
Berea şi golf sunt cele mai importante.
Păcat că nu ştiu să joc cu crosa pentru distanţe medii.
Mai bine te-ai pune la punct, Tiger.
Ei bine, nu este cumva personalul de la editura 50% cea mai bună?
Drăguţ elogiu, Thomas.
Sunt surprinsă că nu ai avut o masă lângă mormânt,
pentru a putea vinde tricouri şi cărţi.
Ce mai face micul meu vultur blond? Te mai învârţi prin jur pentru resturi?
Încă mai faci o carieră din canibalizarea "Secretului de Acum"?
Frank Galvin lasă în urmă un imperiu.
Voi două ce veţi lăsa lumii?
Un sertar plin de mucegai, romane neterminate?
O bibliotecă de cărţi încreţite, cu imagini spumoase, pentru mase needucate?
Vise plăcute, pisicuţelor.
Friedken, să...
Să putrezească în iad.
Nu pot să cred că te-ai culcat cu el.
Mulţumesc, Erica.
Îţi mulţumesc pentru imaginea atât de necesară a lui Friedken şi a mea,
goi în patul lui, cu mîinile lui păroase mângâindu-mă...
Bine, bine. Ajunge.
Michel Strithe a fost profesorul meu preferat de la U T.
Am avut o pasiune totală pe el.
Georgie.
Julianne!
Dumnezeule, cât de bine îmi pare să te revăd!
Şi mie îmi pare bine să te revăd.
- Îmi cer scuze că am întârziat, eu... - Nu-ţi face griji,
Rachel mi-a arătat împrejurimile. Tu trebuie să fii Erica.
Bună, eu sunt. Este minunat că te cunosc într-un sfârşit.
Ţi-am adus ceva.
Uite, Erica, este un dicţionar.
Ei bine, nu este orice fel de dicţionar obişnuit, este pentru editori şi scriitori.
Are un tezaur, grafii alternative.
Este minunat, Georgie. Sunt sigură că-l vom folosi mereu.
Drăguţă fotografie. Arăţi minunat.
- Acest tip este cumva actor? - Nu, este mai mult o personalitate.
Este Jay Manuel, de la "America's Next Top Model".
Scuze. Nu vizionez reality show-uri.
Deci, Georgie, Julianne mi-a spus că vom lua cina cu un prieten de-al tău în seara asta.
Da. Michel Strithe.
Şi o recunosc, sunt părtinitoare, dar el este cu adevărat genial.
Şi ar arăta grozav pe o carte.
Chiar aşa?
Şi aici, imi imaginam un tip de 75 de ani, cu păr în ureche şi petice în coate.
Este amuzantă.
Michel Strithe este uimitor. O să-l "îndrăgeşti", aşa cum spui şi tu.
Michel Strithe. A scris o piesă pentru "The Globe",
pe linia de estompare dintre Biserică şi Stat?
Da! A fost preluat de Times.
- Christopher Hitchens... - L-au citat.
Adică, este... un profil cu adevărat impresionant.
Sună bine.
Ei bine... cred că ne vom vedea mai târziu în seara asta, aşa că
- nu vreau să te reţin, pentru că... - Aştept cu nerăbdare.
- Da! - Ne vedem atunci.
De ce ai încurajat-o?
Pot să spun că Michel Strithe a fost cel mai bun profesor din anii de la U of T?
Este genial!
Rachel, este ora 3! Aştept cu nerăbdare un latte ce ar fi trebuit deja să apară.
Scuze. Mă ocup imediat.
Julianne...
Poţi să o laşi puţin mai moale cu Rachel?
Trebuie să răspund.
Bună, Tina.
Înţeleg. Nu e aşa că...
înmormântarea a fost emoţionantă? Da...
Bine. Una specială pentru Julianne. Poftim.
Mulţumesc frumos.
Hei...
Julianne este... un şef autoritar.
- Nu mă plâng de nimic. - Nici nu trebuie. Am trecut prin asta.
Prima mea slujbă într-o editură?
- Asistenta Juliannei. - Nu se poate. Chiar aşa?
Da, dar am învăţat multe de la ea.
Aşa că, eu chiar...
cred că trebuie să-i ghiceşti mai bine mişcările.
Bine? De exemplu,
dacă este stresată, are tendinţa de a cita foarte mult
iar tonalitatea vocii i se ridică
şi este... este cel mai bine să o eviţi.
Mulţumesc. Îmi voi reaminti asta.
Dar, te vei descurca bine. În regulă?
Peste câţiva ani vei fi un editor important,
şi... şi vei privi înapoi la acest lucru şi vei râde.
Să sperăm că voi fi un scriitor de succes.
- Vrei să fii scriitor? - Nu mă înţelege greşit.
Sunt atât de încântată să învăţ despre lumea editorială.
Vreau doar să ajung să lucrez pe cealaltă parte a raftului.
Şi eu am vrut să fiu scriitoare.
- Chiar aşa? - Da. Anii trecuţi.
În mileniul trecut, mai exact.
Tu...
Scrii mult, sau...
Poezie, câteva piese...
Tocmai ce am început o schemă a primului meu roman.
Scriu în fiecare zi, pe ploaie sau când e luminat afară.
Este uimitor. Bravo.
Oricum, ar fi mai bine să duc asta Juliannei.
Este deja 3:06.
Renunţaţi pentru cel mai bun fotbalist de la Maradona.
Oricine ar fi.
Ce ar trebui să facă un tip pentru a-şi impresiona iubita?
Scuze. Acesta a fost un gol foarte frumos, cel pe care tocmai l-aţi marcat, puiule.
Nu pot juca pentru Liverpool, dar... un tip poate să viseze.
Serios? Acesta a fost visul tău?
Să joci fotbal profesionist?
Da.
Obişnuiam să trăiesc jocul.
Am jucat într-o ligă puţin.
Nu ţi-ai dorit niciodată să continui?
Să fiu cinstit, nu m-am gândit la asta.
De ce?
- De unde ţi-a venit asta? - De nicăieri.
Este doar ceva ce mi-a spus Friedken astăzi, la înmormântare,
şi apoi Rachel cu toată povestea, "Vreau să fiu scriitoare".
- Este o prostie. - Nu, nu este. Nu şi dacă te deranjează.
Nu este vorba că nu sunt fericită cu ceea ce fac. Îmi iubesc slujba.
Doar că, uneori...
Uneori mă întreb dacă nu ar fi trebuit să încerc mai mult să devin scriitoare.
Încă mai poţi să o faci.
Eu nu pot să fiu fotbalist profesionist,
sunt prea bătrân, iar genunchii mei sunt praf, dar tu...
Ai putea să începi să scrii din nou.
Nimic nu te opreşte.
Ai dreptate. Sunt doar o plângăcioasă.
O plângăcioasă superbă.
Vezi tu,
eu nu am talentul tău la cuvinte.
Sper...
- Eu fac lucrurile în alte moduri. - Adam, suntem în public.
Ai dreptate.
Vrei să o facem în spatele spălătoriei?
- Absolut. - Bine.
Şi acest model poate fi urmărit până la prima femeie frumoasă, Eva,
căreia i s-a spus de Dumnezeu în Geneza 3:16,
"Bărbatul te va stăpâni".
Câteva simple cuvinte, care au modelat oprimarea femeilor timp de secole.
Încerci să arăţi impactul ascuns al religiei
şi modul în care ne afectează în viaţa de zi cu zi,
şi cred că este reconfortant.
Minunat.
Dar tu, Julianne, ce crezi?
Cred...
că poţi scrie o carte despre orice.
Întrebarea este dacă oamenii o vor cumpăra.
Ei bine, cred că Erica a citit şi s-a bucurat de munca lui Michel,
şi pot argumenta prin faptul că este departe de a fi prozaic.
Ei bine, aici chiar există o problemă.
Noi publicăm proză, pur şi simplu, nimic poetic, nimic închipuit...
- Scuze, cred că nu ai înţeles. - Nu, am înţeles exact.
Ştiu ce înseamnă proză, Georgie.
Prozaic înseamnă plictiseală.
Munca lui Michel este departe de a fi plictisitoare.
Bine, să-mi spuneţi dacă asta este ceea ce a comandat medicul.
- Cine ar dori să-l guste? - Aici. O voi face eu.
Minunat!
Untos, cu o urmă de caramel.
Excelentă alegere, Michel.
Julianne, dacă ai fi vin, de care ai fi?
Poftim?
Este un joc ce obişnuiam să-l practic în studenţie...
prea multe sticle de vin şi brânzeturi.
Bine, băieţi, daţi-mi voie să vă spun despre ofertele speciale din seara asta.
Avem păstrăv alpin, prăjit la tigaie, cu portocale şi sos alb de rozmarin...
A fost sau nu fermecător?
M-am dus pe teren pregătit să-l urăsc, dar Michel mi-a schimbat total perspectiva.
- Eşti singura care o face. - Am crezut că v-aţi înţeles.
Unde este cana mea cu latte? Rachel!
Avea ochi numai pentru tine.
Ei bine, tocilari preferă blondele. Ray-Ray!
Chiar aici, Julianne!
Neaţa!
Mulţumesc.
Rachel, am spus să facă un latte fierbinte, nu opărit.
De ce nu-l laşi să se răcească?
De ce este asta pe biroul meu?
Am lăsat-o acolo pentru tine, să o citeşti cu atenţie când vei dori.
Notiţe de curs ce le-am luat cu Michel Strithe
- în timpul studenţiei. - Rachel...
Şi ce, ai scris o disertaţie, o teză?
Nu, doar o prezentare generală a activităţii lui Michel
cu privire la aplicaţii ale hermeneuticii biblice.
Rachel...
Dacă aş fi vrut un curs intensiv referitor la Michel Strithe, te-aş fi întrebat.
- M-am gândit... - Nu te plătesc să gândeşti,
te plătesc să-mi urmezi instrucţiunile şi nici asta nu poţi să o faci!
Dacă crezi că, având o diplomă de master strălucitoare,
asta te califică să ai idei care sunt utile, ar fi cazul să te mai gândeşti puţin!
Rachel! Rachel, stai!
- Ce s-a întâmplat? - Ştii ce? Nu am nevoie de asta, Erica.
- Nu astăzi. - Despre ce vorbeşti?
Julianne, ai fost total nedreaptă.
Încercăm să conducem o afacere aici, nu să pregătim copii genii!
- Unde pleci? Julianne, încă mai discutam. - Nu, tu ai vorbit, eu am plecat.
Julianne!
Stai!
Grea zi la birou?
Dumnezeule, Julianne, a... a înnebunit.
Ei bine, o declaraţie încărcată, ţinând cont că ea este următorul tău pacient.
Julianne este pacientul meu?
De ce?
Ei bine...
Să începem cu ceea ce s-a întâmplat. Te-ai grăbit să vii aici,
exasperată de comportamentul Juliannei.
Da, cred că ea... ar trebui s-o lase mai moale cu Rachel,
dar nu cred că are nevoie de terapie.
Adică, Julianne este...
Ea este doar "Julianne", înţelegi?
Adică...
Se comportă cu Rachel exact în acelaşi fel în care s-a comportat şi cu mine.
Înţeleg.
Deci, vrei să spui că Julianne are un anumit stil de management.
- Este dură şi acesta este talentul ei. - Bine, este dură.
- Şi te poţi descurca cu telentul ei sau nu? - Destul de bine.
Şi ştiu, pentru că am fost acolo. Adică...
Am avut o primă zi oribilă la River Rock. Ea... practic m-a concediat.
- Totuşi, ţi-ai recăpătat locul de muncă. - Da..
Pentru că am reuşit să înţeleg cum să mă ocup de ea.
Şi aş dori ca Rachel să poată să facă acelaşi lucru.
Asta este interesant.
De ce nu mă duci la prima ta zi de muncă la River Rock.
Ei bine...
Treburile cu Julianne erau destul de proaste.
Ea m-a moştenit de la predecesorul său
şi apoi, i-am dat un motiv real de a mă urî.
Ştii, a vrut să ucidă această carte, "Omul rachetă",
şi în loc să-i urmez indiciile,
am decis să sugerez o modalitate de a salva cartea
în faţa întregului ei personal.
Aşa că, Julianne, m-a pus la locul meu. A decis să mă umilească
prin citirea cu voce tare a unor povestiri scurte
pe care le-am trimis cu CV-ul, în faţa tuturor.
Din fericire, am putut să-mi dovedesc singură că mă descurc,
pentru că dacă nu aş fi putut, aş fi dispărut de acolo.
Nu e vorba de gestionarea situaţiei, dar trebuie să recunoşti că obţine rezultate.
Aşa că, fiecare asistent, trebuie să găsească o modalitate de a lucra cu ea,
sau... dispar.
Hai să testăm această teorie.
Vreau să te întorci în prima ta zi la River Rock şi să fii asistentul perfect.
Foloseşte toate cunoştinţele despre Julianne pentru a o da gata,
pentru a îndeplini şi a depăşi orice aşteptare a ei.
Nu am ajuns aici pentru că arăt bine într-o fustă.
Am câştigat locul.
Vrei să fii în echipa mea? Ai face bine să faci la fel.
Deci, ai două diplome în literatura engleză...
Niciodată nu ai lucrat ca asistent până acum.
Nici nu ai mai lucrat într-o editură.
- Ce vârstă ai? - Am treizeci şi... doi.
Îmi cer scuze.
Pentru că eu am 27 şi mi-am luat prima slujbă chiar după liceu.
Uite, Julianne, ştiu că ai îndoieli...
- dar... - Sigur că am,
deoarece oamenii cu două diplome în literatura engleză,
care folosesc cuvinte precum este "îndoieli" în limba de zi cu zi,
sunt de obicei snobi în literatură
- şi nu am timp pentru ei. - Corect.
Şi în ciuda a ceea ce ai putea crede, nu sunt un snob dintr-un turn de fildeş.
Nu sunt de acord cu asta.
Vezi, am citit colecţia de scurte povestiri
lăsate în urmă de către predecesorul meu.
Sunt destul de elocvente.
Le-am scris cu foarte mult timp în urmă şi nu m-ar deranja să le iau,
- dacă... - Încă le mai citesc.
Cine ştie? Poate că i le voi arăta chiar lui Frank Galvin.
Brent!
Poţi să-i arăţi Ericăi salonul de cafea?
Este timpul să o trimiţi la şcoală.
Mac alb la prima ta probă...
- Forţa este puternică în tine. - Ştii, aduni lucruri de ici şi de colo...
- Brent! - Tocmai ce ţi-am salvat viaţa.
Dacă i-ai fi servit Juliannei asta, cu aceste...
Desigur!
Julianne bea numai espresso organic.
Păstrez o pungă de rezervă, în caz de urgenţă, în sertarul meu.
Julianne se transformă în Hannibal dacă îi pregăteşti un latte obişnuit.
Da.
Este atât de sexi cu buza aceea a ei.
Dumnezeule, cât de bună este.
Revin imediat cu boabele.
- Bună dimineaţa. - Bine...
Dr. Tom, asta este foarte, foarte ciudat.
De ce?
Pentru că s-a întâmplat cu doar doi ani în urmă.
Adică, aş vrea puţină distanţă pentru a avea un deja vu.
Înţeleg.
Ei bine, în afară de asta, cum te descurci cu a doua primă zi de lucru?
- Julianne, este încă... - O "căţea pasiv agresivă".
- Chiar savurezi asta, nu-i aşa? - Desigur.
Ce fac aici, în afară de fotocopiere şi de a face Latte?
Ai un pacient şi o teorie.
- Ce faci cu o teorie? - O testezi.
Deci, de îndată ce devin asistenta perfectă şi Julianne mă iubeşte, asta va dovedi...
Că ai dreptate, că "uneori un trabuc este doar un trabuc".
Sigmund Freud.
Sau, în cazul tău, un talent este doar un talent.
Acum, ce este cu "Omul rachetă"? Ai fost salvatoarea acelei cărţi.
- Fără tine, Julianne ar fi distrus-o. - Corect.
Presupun că... îmi voi urma propriul sfat.
Pentru că, de prima dată, aşa cum a făcut şi Rachel, am ales greşit momentul.
Şi nu poţi să-ţi contrazici şeful în public şi să te aştepţi la o medalie.
Deci, de data asta...
aş face asta în privat.
Se pare că ai un plan minunat şi sper să-ţi meargă.
Apropo, mi-am făcut un espresso, dar am terminat boabele.
- Sper că e-n regulă. - Ai putea doar să...
- Bună. - Bună.
- Cine este? - Cred că este de la contabilitate.
Cu acea faţă? Nu prea cred.
Chiar "iubesc" modul în care ai creat subdosare, cu întreg dosarul meu.
Şi ce avem aici?
O pagină de titlu cu titlu îngroşat şi subliniat.
Sunt în cer!
Bine, pentru că vreau să te mulţumesc.
Sunt satisfăcută şi îţi mulţumesc.
Cu toate acestea, Latte-ul tău,
deşi e bun din punct de vedere estetic, lasă mult de dorit la "departamentul gust".
Bine. Deci... una peste alta,
cred că s-ar putea să meargă treaba.
Minunat.
Sarcina următoare: cartea lui Marcus Stahl.
Citeşte-o, ia notiţe.
Frank Galvin îl iubeşte şi ar fi mai bine să pară că am încercat să venim cu ceva.
Dar, sincer, eu nu simt deloc a avea "suc".
Bună, dle Friedken!
Mă descurc fabulos.
Am un birou nou, un nou titlu, o minunată nouă asistentă.
Cred că întrevederea noastră este chiar înainte de prânz, nu?
Iubesc, iubesc, iubesc noile pagini din "The Darlings of Pop".
Sunt sigură, Brent, prima mea plăcuţă o depăşeşte cu mult
- şi pe cea a lui Frank Galvin. - Vorbind la figurat, sper.
Da.
Dumnezeule.
Pix cu vârful retractabil de 0,7 milimetri în albastru şi roşu.
- 10 cu felicitări, bobocule. - A fost doar o presupunere norocoasă.
Pot să o iau acasă, cu mine?
Ascultă, Julianne, ai câteva clipe libere? Este ceva despre care aş dori să discutăm.
- În particular. - Desigur!
- Biroul meu este şi biroul tău. - Minunat!
Deci... eu...
am trecut peste materialul lui Stahl, aşa cum mi-ai cerut
şi chiar cred că este ceva "suc" în el.
- Chiar aşa? - Da. Vezi, Stahl,
a lansat satelitul Banting 7204,
care a declanşat o revoluţie în comunicaţiile digitale.
Telefonul fix. Nu văd cum ar putea să ajute asta.
Stai, mai sunt câteva.
A făcut toate acestea cât era dependent de cocaină.
Stahl a fost dependent de cocaină?
A avut o familie, a fost un titan în afaceri, dar o făcea noapte de noapte,
fumând cocaină cu membrii bandei. Şi ştiu că sună sumbru...
- Da, chiar aşa este. - Dar nu este aşa,
pentru că a învins dependenţa, şi-a recăpătat familia,
şi-a recăpătat locul în vârful afacerilor lumii.
Adică, este o poveste a ispăşirii, a triumfului asupra adversităţii.
Şi am senzaţia că există destul de mult "suc" în tot acest lucru.
Erica, te-am rugat să aduni câteva notiţe
pentru a-i demonstra lui Galvin că am încercat,
nu să-mi culegi o carte întreagă.
Eu... eu...
Am crezut...
Nu te plătesc să gândeşti.
Lasă-le pe seama mea.
Mulţumesc.
- Am întrerupt ceva? - Tu? Niciodată.
Erica, două latte, şi foarte repede.
Trebuie să-ţi dau câteva notiţe.
Avertizare de uragan.
Întrevederea ibovnicei este pe cale să aibă un început prost.
Cred că ar trebui să te orientezi mai clar.
Eu nu gândesc, fac doar ceea ce mi s-a spus, iar Julianne vrea două Latte.
"Foarte repede".
Nu sunt sigur că publicul ar dori să audă o explorare metafizică
a realităţilor paralele de la tine.
Îmi spui ceea ce vrea şi ce nu vrea publicul meu?
Nu, nu. Am spus doar aşa...
Nu ştiu sigur dacă oamenii vor înţelege subiectul în discuţie.
Nu crezi, o ştii.
Uite, Jules, doar pentru că tu nu înţelegi ceea ce propun,
nu înseamnă că alte persoane nu vor.
Scuzaţi-mă, poftim Latte-urile dvs.
Bine, iată ce propun, Jules.
De ce nu laşi partea de gândit la mine?
Şi te poţi ocupa de coperţi de cărţi drăguţe şi de campanii de marketing distractive.
- Thomas... - Bla, bla, bla!
Ce am spus acum?
Acum, vreau să mă întâlnesc astăzi cu Frank.
- Erica, pleacă! - Scuzaţi-mă.
Nu, desigur, desigur, desigur.
Da. Voi...
Voi stabili o întrevedere cu Frank pentru astăzi, voi ridica catargul.
Acesta este cel mai deştept lucru pe care l-ai spus toată ziua, pisicuţă.
Erica, poţi aduna trupele?
Vreau pe toată lumea din departament în biroul meu, imediat.
Desigur, desigur.
Scuzaţi-mă. Scuzaţi-mă.
Nu, nu, nu. Erica, stai.
Vreau să ai toate ocazile posibile pentru a vedea cum merg lucrurile pe aici.
- Desigur. - Bine.
Am o ameţitoare lucrare a unui uimitor geniu,
direct din grămada de noroi.
Acesta este un ritual folosit din celelalte birouri.
Julianne citeşte din cele mai proaste lucruri trimise.
- Este hilar. - Aşezaţi-vă.
"Casa este un abator."
"Valurile de fum de la coşul de fum se destramă pe cerul nopţii."
Bine! Ajunge!
- Este vreo problemă, Erica? - Da, este o problemă.
Vreau să discut cu tine singure.
Foarte repede, oameni buni!
Dacă crezi că-s "impresionată" de micul tău act de rebeliune, mai gândeşte-te o dată.
- Ascultă, vreau să-ţi spun ceva. - Minunat, ai 15 secunde.
- Nu, nu voi repeta asta. - 12.
- Julianne... - Tic-tac, tic-tac...
Poţi să taci şi să mă asculţi?!
Am crezut toată chestia cu procesul dur
ce este menit să separe grâul de neghină, dar se pare că nu este aşa.
Este vorba de faptul că, în condiţii de stres
te iei de subordonaţii tăi, deoarece aceştia nu pot riposta.
Ei bine, ascultă-mă. Eu ripostez,
şi îţi spun că drumul pe care îl parcurgi...
este unul greşit.
- Ai terminat? - Da.
Am fost în "acţiune" de 10 ani.
Tu eşti aici de o singură zi.
Nu se poate ca acestea să fie notiţele tale.
Ei bine, chiar sunt.
Mă poţi asculta?
Nu se poate ca o secretară venită de nicăieri
să descopere o carte pe care eu am refuzat-o.
Nu se poate!
Dumnezeule.
Te simţi ameninţată de asta.
Nu prea cred.
Ştii ceva? Adună-ţi lucrurile.
- Fie cum vrei tu. - Mă concediezi?
Pentru insubordonare, grosolănie, precum şi pentru scăparea ego-ului de sub control.
Adio.
Nu pot să cred.
Julianne este nesigură?
Uneori, un trabuc nu este doar un trabuc.
Dar de ce? Este atât de competentă şi are atât de multă experienţă.
Şi totuşi, ţi-a citit notiţele şi nu s-a simţit aşa.
Este bizar.
Sincer... nu mi se pare a avea vreo logică.
Sentimentele rar le putem avea raţionale, până când vom înţelege de ce le avem.
"Cu posibila excepţie a Ecuatorului, totul începe de undeva."
C.S. Lewis.
Aşa că, trebuie să merg şi să-mi dau seama din ce cauză se simte Julianne nesigură
şi să o rezolv.
Asta este chiar greu de făcut.
Nu te poţi duce pur şi simplu la cineva şi să-i spui,
"Nu te mai simţi nesigur".
Lasă-mă să-ţi pun o întrebare.
Eu te-am rezolvat, Erica?
Nu, dar m-ai ajutat să văd ce se întâmplă
şi... şi apoi, am făcut eu toată treaba.
10 cu felicitări, bobocule.
Haide, Julianne, răspunde la telefon.
Unde eşti?
Julianne!
Julianne?
Alo! Julianne?
Erica, ce faci aici?
Te-am tot sunat şi cum nu ai răspuns la telefon,
am venit aici, iar uşa era deschisă şi...
Julianne, este totul în regulă?
Erica, bună.
Ar fi mai bine să plec. Noapte bună.
- Dumnezeule. - Omule.
De ce?
Nu ştiu de ce.
Julianne, tocmai ce te-ai culcat cu un bărbat care nu-ţi place şi nu ştii de ce?
Haide, asta nu te reprezintă.
Nu. Exact asta mă reprezintă.
Nici pe Freidken nu l-am plăcut.
Încă de când mi-a spus Georgie că vine în oraş, am avut acest...
ca şi cum aş avea un gol permanent în stomac.
Crezi că acelaşi lucru îl simte şi ea?
Nu înţeleg întrebarea.
Ei bine, doar că, tu...
ai prezentat-o pe Georgie ca fiind un monstru, iar femeia pe care am întâlnit-o,
părea a fi cu adevărat fericită să te revadă.
Aşa că, despre ce este vorba cu adevărat?
Este vorba că ea mă face să mă simt ca un rahat...
Tot ceea ce spune, tot ceea ce face...
Tot timpul.
Chiar şi atunci când eram copii, părin...
Părinţii voştri...
Părinţii mei obişnuiau să spună, "Georgie este cea deşteaptă,
iar Julianne...
Julianne este cea simpatică".
Dar tu ai vrut să fii cea deşteaptă.
Da.
Dumnezeule.
I-ai spus vreodată lui Georgie ceea ce simţi?
Adică, acum, că aţi crescut, voi două...
Glumeşti?
Mi-ar fi răs în faţă şi mi-ar fi spus să mă maturizez.
Nu.
- Nu cred că ar face aşa ceva. - Nu o cunoşti pe sora mea.
Eu cred că nu o cunoşti pe sora ta.
Nu înţeleg.
Te-ai culcat cu Michel pentru a te răzbuna pe mine?
Pentru ce?
Nu pentru a mă răzbuna pe tine.
Serios?
Îţi aduc un potenţial autor care ştii că este un prieten de-al meu
şi doar ce s-a întâmplat asta?
Nu, nu, Georgie, nu a fost...
M-am culcat cu Michel
pentru că am vrut doar să simt că am avut ceva de oferit.
Despre ce vorbeşti?
Ştii ceva, Julianne? Bine.
- Îţi este caracteristic. - Vorbesc despre noaptea trecută.
Vorbesc despre cină.
Păream a fi o idioată.
Am vrut doar să mă fac...
să mă simt mai bine.
Aşa că, l-am sunat... l-am sunat pe Michel şi... şi...
Sună atât de patetic.
Doar m-am gândit...
Aşadar, poate că sunt... sunt proastă,
dar, ştii, cel puţin sunt drăguţă.
Cel puţin am asta. Înţelegi?
Julianne...
Nu eşti proastă.
Cum de ai putut să te gândeşti la asta?
Georgie, tu eşti cea care are creier în această familie.
Ai un doctorat, eşti profesor la Yale...
Tu deţii propria editură.
Te-ai realizat prin propriile mijloace, eşti în spatele celei mai bine vândute cărţi.
Adică, Julianne, vorbim de două lucruri distincte aici.
Când am sunat să-ţi spun că vin în oraş,
nu am simţit că vrei să mă vezi.
Şi m-am gândit că trăieşti această viaţă fantastică, incredibilă,
stând cu actori si personalităţi de la TV,
iar eu sunt plictisitoarea şi tocilara soră,
ce se agaţă de stilul tău.
Julianne, ai idee cum e să fii o persoană ce are o astfel de soră în casa noastră?
În şcoala noastră?
Chiar nu ştiu despre ce vorbeşti.
Îţi fac o listă:
favorita tatei,
lidera majoretelor, domnişoara populară.
Nu am putut concura cu asta.
Mi-a fost teamă de tine.
Nu aşa îmi amintesc eu lucrurile.
Tu ai fost cea cu notele cele mai bune cu care se mândreau părinţii noştri.
Eu? Julianne...
Părinţii au o copie înrămată a "Secretului de Acum" în sufragerie.
Şi de fiecare dată când sun, aud "Julianne a publicat asta",
"Julianne a făcut aşa şi aşa".
Şi "Georgie a prezentat o lucrare la Berlin"
şi "Georgie tocmai ce a fost publicată în New York Times".
Iubito, am ajuns acasă.
Drăguţule.
- Ţi-am luat un cadou. - Ce anume?
Pentru ce este asta?
M-am gândit că vei începe să scrii şi vei avea nevoie de ceva pe care să scrii.
Nu-ţi place?
- Nu, îmi place, doar că... - Serios?
Pentru că faţa ta spune altceva.
Doar că...
Deja am trecut peste asta.
Ştii, ieri a fost doar... o zi foarte ciudată
cu înmormântarea şi apoi cu Rachel.
Cred că doar m-am întrebat,
înţelegi, şi...
Dar îl pot folosi pentru alte lucruri.
Aşa că, îţi mulţumesc.
Scuze, ne putem opri puţin?
Ai spus că vrei să te apuci de scris, iar acum spui că nu mai vrei.
- Nu prea. - Nu prea.
Nu ai vrut să fii doar un scriitor ieri, Erica.
Aşa că, haide, spune-mi ce se întâmplă.
Nu ştiu.
Şi dacă... dacă nu sunt bună?
Da, s-ar putea să nu fii bună.
Dar...
S-ar putea să fii minunată.
Doar printr-o singură metodă poţi afla asta.
Nesiguranţa. Este în fiecare dintre noi.
Acea voce interioară care ne spune că nu putem să facem ceva anume,
că nu suntem suficient de buni, că nici nu ar trebui să încercăm.
Şi atunci când ne ascultăm vocea,
ne reţinem într-un mod în care nu ne dăm seama.
Totul doar pentru că ne este teamă să ne asumăm riscuri,
să ne înfruntăm teama pentru a vedea de ce suntem capabili cu adevărat.
Ei bine...
Julianne, ai dori... ai dori să începi tu?
Rachel...
Vreau să ştii că asta îmi vine greu să o fac.
Este greu pentru că nu-mi cer prea des scuze.
Dar asta voi face acum.
Îmi cer scuze pentru...
pentru cum te-am tratat.
Nu a fost profesionist şi a fost...
a fost nedrept,
şi aş vrea să pot să retrag,
dar nu pot.
Aşa că, dacă simţi că nu mai poţi lucra aici,
atunci voi înţelege.
Ce spui?
Spun...
Scuzele sunt acceptate,
dar numai cu o condiţie:
ca să nu mai ţipi niciodată la mine
în modul în care ai făcut-o, niciodată.
Nu mai fac. Promit.
Dar nu pot să promit că...
Nu vei sări la mine, sau că nu-mi vei mai spune Ray-Ray.
Bine, asta?
Asta... nu se mai poate întâmpla.
Nu mai sunt permise momente ale mediumului.
Aici? Este o zonă liberă.
Voi încerca.
Şi da, Julianne, voi merge să-ţi aduc un latte imediat.
- Cred că o îndrăgesc. - Bine, bine.
Chiar sunt mândră de tine.
Mulţumesc.
Deci, v-aţi decis ce anume să publicaţi?
Probabil că este "Osso Barko",
doar dacă nu ai tu un titlu mai bun.
Şi chiar dacă l-aş fi avut, 50/50 nu l-ar fi putut publica.
- Nu? De ce nu? - Pentru că.
Te culci cu autorul. Asta chiar contează.
Doar întreabă-l pe săracul Michel Strithe.
Cine este? Aştepţi pe cineva?
Vin acum.
Sammy!
Erica, îmi pare bine că eşti acasă.
Îmi... îmi cer scuze. Bună, Adam.
Nu, este în regulă. Intră.
Ce este? Este totul în regulă?
Da. Da.
Şi nu.
Dar cred că este mai mult da decât nu.
Sam! Mă omori cu zile! Ce s-a întâmplat?
Sunt însărcinată.
Marvasmar a avut plăcerea de a vă prezenta:
Being Erica Sezonul 04, ep 01- "Osso Barko"
Comentarii pe www.tvblog.ro