Din episoadele anterioare...
De data asta vreau sa iasă totul bine.
Relaţia lui Bree cu detectivul Vance a devenit serioasă.
Ce-o să le spunem oamenilor ?
Tom şi Lynette au hotărât să se despartă.
N-ar trebui să spunem nimănui înaintea copiilor.
Doamne ! Copiii...
Stai jos !
Tatăl vitreg al lui Gaby a revenit s-o terorizeze.
Mi-amintesc nopţile acelea din camera ta, scumpo.
Nu ! Opreşte-te !
Până l-a oprit Carlos
pe vecie.
Gaby ?
Ce s-a întâmplat ?
- L-am omorât. - Şi acum o să facă puşcărie
fiindcă a încercat să mă apere.
Linişteşte-te ! Avem nevoie de timp de gândire.
N-avem timp.
Da, urma cina festivă.
Vine toată lumea.
Inclusiv prietenul tău, detectivul.
Am omorât ticălosul care i-a făcut rău soţiei mele.
Dacă trebuie să merg la închisoare, voi merge.
Asta n-o să se întâmple.
Toate gazdele ştiu
că rămâne treabă de făcut după ce pleacă musafirii.
Doar cei mai buni prieteni rămân după ce petrecerea se încheie
ca să ajute la curăţenie.
Te ajută la cărat.
Împreună povara e mai uşoară.
Preiau cele mai neplăcute sarcini.
Desigur, nicio sarcină nu-i mai neplăcută
decât să scapi de un musafir nepoftit.
Mă duc să trag maşina din drum. Eşti bine ?
Oare asta chiar se întâmplă ?
Noi chiar facem aşa ceva ?
Toată lumea să fie pe fază.
S-a dus ce era mai greu.
Acum nu ne mai rămâne decât să umplem groapa.
Doamne !
Credeam cÄƒ am luat tot.
Nu.
Nu, ai uitat telefonul.
Dacă ai uitat asta, ce altceva ai mai uitat ?
Susan, totul va fi bine.
Cum o să fie bine ? Cineva îl sună pe mort.
- "Acasă". - Vedeţi ?
Are o casă, cu oameni cărora le pasă de el,
oameni care vor veni să-l caute,
ajungând direct la noi.
Ce vrei să facem ?
Încă nu-i timpul pierdut.
Am putea merge la poliţie.
Ca să-l trimit pe soţul meu la închisoare ?
De data asta pentru crimă ?
Nu, nu neapărat. A fost autoapărare.
A dat buzna în casa ta. Te-a ameninţat. Putem să explicăm asta.
Da, apoi putem să explicăm că l-am trântit în cufăr,
am mâncat nişte prăjituri cu brânză şi l-am îngropat în pădure !
O să ne prindă. Făptaşii sunt prinşi mereu.
Nu putem face asta. Nu suntem criminali. Noi luăm autostopişti.
Ajunge !
Omul ăsta era foarte rău.
A atacat-o pe prietena noastră, iar soţul ei a apărat-o
şi acum noi îi vom apăra pe amândoi.
Asta înseamnă că nu spunem nimănui.
Nici poliţiei,
nici familiilor.
Nimănui.
Îngropăm secretul pentru totdeauna împreună cu mortul.
Susan ?
Da, doar cei mai buni prieteni
rămân după ce petrecerea s-a terminat
ca să ne ajute să facem curăţenie.
Chiar şi atunci când mizeria e mai mare
decât se aşteptau.
NEVESTE DISPERATE Sezonul 8 Episodul 1
"Secrete pe care n-aş vrea să le aflu niciodată"
Traducerea şi adaptarea: Livioi & Lory
Comentarii pe www.tvblog.ro
Se spune că schimbarea nu se produce peste noapte,
dar în decurs de o lună
e uimitor cât de mult se schimbă pământul de sub noi.
O femeie care a ajutat la tăinuirea unei crime
se culcă cu un detectiv.
Un bărbat care de abia aştepta să se culce,
e îngrozit acum s-o facă.
O femeie care îi spunea cândva totul soţului său
ascunde acum un secret îngrozitor.
Iar un cuplu care a decis să se despartă
va merge acum foarte departe ca să arate
că nimic nu s-a schimbat.
La dracu' ! La naiba !
Fir'ar...
Bună, copii !
M-am trezit devreme şi mi-am zis:
ce ar fi să îi iau nişte cafea mamei voastre, de-aia bună.
O merită.
Ba chiar are nevoie de ea. N-am dormit azi-noapte.
Dar n-aveai de unde să ştii. N-ai fost aici.
Să nu bei asta, e de trei zile în maşina mea.
Unde-ţi sunt pantofii, tată ?
E vinerea lejeră.
Joia lejeră.
Hai, o să pierdem autobuzul !
Ne vedem mai târziu. Ne vedem la cină.
Vă iubesc.
Doamne, aproape am rămas fără un deget de la picior !
Nu se întâmpla asta dacă nu dormeai până târziu.
Da, păi, ştii, tu ai luat ceasul cel bun cu alarmă,
perna cea bună şi casa.
E ridicol. Trebuie să le spunem copiilor că ne-am despărţit.
Le vom spune, dar weekend-ul ăsta e grătarul cel mare la Gaby
şi nu vream să li-l stricăm.
Da, iar weekendul trecut
n-ai vrut să strici concursul de baschet.
Acum două săptămâni a fost ziua lui Penny. Zău, Lynette !
Eşti sigură că motivul sunt copiii ?
Dar cine altcineva ?
Nu, Tom, nu s-a schimbat nimic.
Mai avem încă nevoie de timp departe unul de altul.
Da, de acord. Avem o grămadă de probleme de rezolvat,
aşa că de ce nu le putem spune copiilor ?
Cred că merită încă un weekend fericit
înainte să destrămăm familia asta.
Ştii ceva ? Eşti...
S-a trezit Paige.
Nu mi-o lua în nume de rău,
dar o faci ca o profesionistă.
Venind din partea unui bărbat care are o bază de date cu numele
a jumătate din curvele din Fairview
ăsta e un adevărat compliment, detectivule !
Mă gândeam, poate chiar weekendul ăsta,
să mergem în locul ăla din munţi,
numai noi doi.
Sună minunat,
dar Gaby organizează sâmbătă grătarul anual.
Sunt şi eu invitat ?
Sigur că da. De ce n-ai fi ?
Nu ştiu. Poate pentru că prietenii tăi nu mă plac.
Cum ? E o scorneală.
E adevărat.
Nu-mi vorbesc. Nu mă privesc în ochi.
La fel se întâmplă de săptămâni întregi,
din noaptea aia cu petrecerea.
De ce...
De ce spui asta ?
Bree, sunt poliţist. Mă pricep la comportamentul uman.
Atunci s-a schimbat totul.
Dar nu-mi pot da seama de ce.
M-am tot gândit la noaptea aia, la fiecare clipă.
Păi, încetează... să te tot gândeşti la noaptea aia,
fiindcă e în regulă.
Fetele sunt la fel de înnebunite după tine ca şi mine.
Nu ştiu. Nu simt asta.
Păi...
Asta o simţi ?
Bree, ştiu ce se întâmplă.
Încerci să mă distragi prin sex
şi dacă e aşa...
Continuă !
Trezirea ! V-am făcut vafe.
Întoarce-te când înveţi să faci cocteil Mimoza.
Haideţi ! Am lăsat-o pe Celia singură acolo. N-o să mai rămână niciuna.
La naiba, Juanita ! Ajunge !
Ieşi de aici imediat !
Carlos !
Juanita, scumpo, îmi pare rău !
De ce ai fost aşa nervos în ultima vreme ?
Nu ştiu.
Poate sunt supărat din cauza balansului de la golf sau a situaţiei economice
sau poate fiindcă am ucis un om.
Am înţeles, da ?
Dar trebuie să ne continuăm viaţa.
Crezi că eu nu vreau ?
Dar pur şi simplu nu pot înceta să mă gândesc la asta.
Indiferent ce fac,
chestia asta groaznică îmi stă pe cap.
Trebuie să vorbesc cu cineva.
Îl ştiu pe unul, Tom Collins. E un bun ascultător.
Mă refeream la părintele Dugan.
Ai înnebunit ? Nu poţi spune nimănui.
E prea riscant.
Un preot nu poate dezvălui ce i-ai spus la spovedanie.
Eşti sigur că n-o să te facă să te simţi şi mai vinovat ?
Că la asta se pricep cel mai bine.
Bine. Mergem la preot.
Trebuie să merg.
Devin un soţ şi un tată groaznic.
Trebuie să-mi scot asta de pe conştiinţă.
Mă distruge.
Susan...
Ce faci ?
Mă uitam pe fereastră
şi am observat praful din fiecare colţ de geam.
Mă scoate din sărite.
Bine.
Ce-i cu tine ?
Ce vrei să spui ?
Ţie îţi place să faci o groază de chestii ciudate în dormitor,
dar curăţenie... nu prea.
Nu puteam să dorm.
Da, se întâmplă destul de des în ultima vreme.
Nu dormi. Nu mănânci.
Nu ieşi din casă.
Nu-i adevărat.
Azi predau ca suplinitor.
Şi e grozav, dar...
Te-ai certat cu fetele ?
Cum ?
De ce spui asta ?
Păi, acum o lună,
erai aşa încântată că ne mutăm înapoi aici,
iar acum nu te întâlneşti deloc cu ele.
Nu mai staţi la cafea, la pocher,
nu vă mai bârfiţi soţii la cafea şi pocher.
Nu-i nicio problemă cu fetele.
Atunci ce se întâmplă ?
Hai, Susan ! Sunt eu.
Mie îmi poţi spune orice.
Mă duc să alerg.
Susan...
Ai spus că ar trebui să ies mai mult din casă.
Bună.
Ce ştim despre tipul cel nou ?
Clar e bogat. Uită-te la maşină.
Clar e singur. Uită-te la peşte.
Bogat şi singur...
Mă întreb cu arată. Rar găseşti trei în unul.
Pe ghicite ?
Se uită câş ? Are dinţi de iepure ? Are părul dat peste cap ?
O sprânceană normală, una exagerat de mare ?
Mâini mici ?
Am fost cu unul care le avea pe toate. Nu s-a sfârşit bine.
Eu l-am văzut pe noul vecin azi dimineaţă.
1,82 înălţime. Greutate, vreo 86.
Purta nişte pantaloni care arătau foarte bine.
Şi ca să ştiţi,
vă garantez că are ceva care nu-i câş deloc.
Gaby !
Haide ! Sunt măritată. Nu sunt moartă.
Pot să-mi imaginez toate chestiile murdare pe care i le-aş face.
- Cum ar fi ? - Doamne !
Nu ştiam că eşti...
Eu sunt Susan Delfino.
Bucuros de cunoştinţă.
Ben Faulkner.
Bună.
De fapt, am 1,83 înălţime
şi n-am mai avut 86 de kilograme de când jucam rugby,
dar îţi mulţumesc oricum.
Cât despre pantaloni,
să ştii că n-aş fi înţeles niciodată
de ce au costat 200 de dolari. Acum ştiu.
Doamnelor, mă scuzaţi.
- Bine. - Mersi.
Bun venit.
E al meu !
Uite cine a ieşit !
Bună, Susan !
Vii să bem o cafea ?
Scuze. Nu pot sta de vorbă.
Azi predau. Nu pot să întârzii.
A vorbit vreuna cu ea ?
Am încercat. Îmi respinge apelurile.
Şi mie. E clar că ne evită.
Vă zic eu, o ia la vale.
Trebuie s-o urcăm înapoi la deal.
E prea riscant.
Spuse femeia care se întâlneşte cu un poliţist.
V-a trecut vreodată prin cap că e bine să-l ţinem aproape ?
Dacă se face vreo cercetare,
voi afla prima.
Fac asta pentru noi.
E aşa bun la pat ?
Cum nici nu-ţi dai seama !
Când vă terminaţi desenele cu gărgăriţe,
mergem afară să vedem dacă găsim vreuna.
Susan, ce mai faci ?
Bine.
Mă bucur că am revenit.
Să fiu sinceră,
am fost cam la pământ în ultima vreme.
Exact de asta aveam nevoie.
Doamnă Delfino ?
"Prăjiturică" nu mişcă.
Probabil doarme, scumpo.
Nu, am înţepat-o cu creionul de câteva ori.
E moartă.
E în regulă, copii. Ştiu ce-i de făcut.
Doamne ! Ce mă fac ?
E un locşor în grădină
unde îngropăm animăluţele de la cursuri.
- S-o îngrop ? - Da.
Fă-i o mică ceremonie. Spune câteva cuvinte.
Dar nu-l pomeni pe Dumnezeu.
Părinţii Amandei sunt atei, avocaţi şi pârâcioşi.
Binecuvântează-mă, părinte, căci am păcătuit.
A trecut ceva vreme de la ultima spovedanie.
Spune mai departe, fiule.
"Fiule", scuză-mă.
Eşti cu o mie de ani mai bătrân ca mine.
Cine eşti şi unde-i părintele Dugan ?
E la slujba de duminică. El se distrează, eu mă distrez.
Asta e prima mea săptămână de spovedanii.
Da ?
Da, Doamne, ce mi-a fost dat să aud !
Ieri a venit o doamnă care...
Nu, nu ! Nu pot să spun.
Cred că o să revin.
Nu ! Nu pleci nicăieri.
Ţi-am spus să aştepţi în maşină.
Nu te repezi la mine ! De aia suntem aici.
Tot zici că vrei să vorbeşti cu cineva, deci vorbeşte cu omul ăsta.
Pare foarte încântat.
Are 12 ani. O să se sufoce.
Doamne, trebuie să fie extraordinar.
Sunt aşa dezamăgit că nu mai ciripesc nimic.
Scuze. Dacă nu e părintele Dugan, nu pot să fac asta.
Nu, hai să mergem.
Tâmpiţi.
Chiar speram să fie ceva deosebit.
Am făcut-o cu doi tipi odată, la facultate.
Slujba asta e trăsnet !
Nu ştiu dacă ai mai îngropat ceva vreodată,
dar trebuie să sapi o groapă.
Corect. Desigur.
Ştiam asta.
Ce ciudată e viaţa uneori, nu ?
Azi nici măcar n-ar fi trebuit să am ore.
Din nou sunt la locul nepotrivit, în momentul nepotrivit.
Acum trebuie să port povara asta
pentru tot restul vieţii.
Nu fiţi tristă, dnă Delfino !
"Prăjiturică" era un hamster rău.
A făcut trei pui şi i-a mâncat.
Dar asta înseamnă că merită să moară ?
Nu ne e nouă dat să facem dreptate, Juanita.
Nu suntem Dumnezeu.
Aşa-i, Amanda. Am spus-o.
Ce am făcut ?
Nu e vina dvs.
Ştiu că nu-i vina mea,
dar încearcă să spui asta familiei hamsterului
când va veni să-l caute.
Gata !
Am terminat.
Acum hai să trântim o mutriţă veselă
şi să ne prefacem că asta nu s-a petrecut.
Pot să intru ?
Nu prea am dispoziţie acum să beau.
Grozav !
Deci, eraţi apropiate ?
Poftim ?
Tu şi "Prăjiturică".
Juanita mi-a spus ce s-a întâmplat.
Bănuiesc că aveţi un trecut comun,
aţi mers împreună la facultate, cu rucsacul prin Europa.
M-a afectat într-un mod ciudat.
Îmi fac griji pentru tine.
Întâi, nu mai discuţi cu prietenii.
Acum te deprimă înmormântarea unui şoarece.
Îmi dai emoţii.
Îmi pare rău că nu mă descurc, ca părtaşă la o crimă,
la fel de bine ca voi.
Susan, te implor !
E la mijloc viaţa soţului meu.
Dacă lui i s-ar întâmpla ceva,
gândeşte-te ce s-ar alege de mine şi de fete.
Ştiu că ţi-e greu,
dar te rog, rezistă !
Încerc.
Încearcă mai mult.
Bree !
Miroase a...
Ciocolată albă cu alune. Preferata ta.
Tu eşti preferata mea acum.
- Cum a fost astăzi ? - Îngrozitor.
Am găsit un cadavru.
Îmi cer scuze. Nu vrei să auzi asta.
Ba da. Munca ta e fascinantă.
Unde aţi găsit mai exact cadavrul ăla ?
Într-un depozit de la doc.
Şi acum sunt un mare erou pentru c-am rezolvat un caz
la care netrebnicii ăia de la Poliţia din New Haven
au muncit luni întregi.
Felicitări.
Am avut noroc.
N-am făcut decât să văd o maşină cu număr de Connecticut
şi cu multe afişe în parbriz
şi m-am întrebat a cui o fi maşina respectivă.
- Mortul avea maşină. - Exact.
Ucigaşii au făcut totul ca la carte, dar au uitat să scape de maşina mortului.
Ce idioţi !
Ai păstrat cheile lui,
dar nici nu ţi-a trecut prin cap c-ar putea avea o maşină.
Am băgat toate lucrurile lui în seif. N-am avut timp să mă gândesc la asta.
Asta e.
Bine. Care-i planul ?
O abandonăm într-o zonă rău famată
şi aşteptăm ca degradarea socială să-şi urmeze cursul.
Doamne ! Te apuci s-o cureţi acum ?
Urcă !
Dacă ne prinde cineva, s-a zis cu noi !
Nu se poate ! Are cutie de viteze manuală !
Nu ştiu s-o conduc ! Tu ?
Am condus una în liceu.
E simplu. Are o pedală în plus.
Era mai uşor când eram beată.
Doamne !
Ce fac acum ?
- O accelerez la maxim ? - S-o accelerezi ?
De-abia poţi s-o conduci !
Mi se părea că sunteţi voi.
Chuck ! Uite, Gaby ! E Chuck !
Am văzut că aveţi probleme.
A cui e maşina asta ?
- A mătuşii mele. - A unei prietene de-a mea.
Mătuşa ei şi prietena mea.
Mătuşa Shirley.
A venit la mine aseară pentru clubul de lectură şi...
Şi a băut cam mult.
Aşa face mereu. Şi i-am promis că-i aducem maşina înapoi astăzi.
Aşa că ne aşteaptă. Trebuie să mergem.
În niciun caz.
Conduc eu.
Ce ?
La felul în care conduceţi, o să omorâţi pe cineva.
Poţi să pleci, Bob. Ne vedem la secţie.
Nu, Bob ! Bob ! Nu pleca !
Bob !
O plimbare în maşina asta îngrijită şi veche cu prietenul tău poliţist. Ce distractiv !
Unde locuieşte Shirley ?
Da, Bree ! Unde locuieşte ?
De ce mă întrebi pe mine ? E mătuşa ta !
Mergi drept în faţă. Îţi zic eu unde să întorci.
- Asta-i interesantă ! - Ba nu !
La ce te referi ?
Oklahoma City RedHawks. Mătuşa ta e fana lor ?
Da.
Lui Shirley îi place sportul ăsta.
Şi parfumurile bărbăteşti ?
E lesbiană.
Ar fi putut să se mărite, dar e lesbiană.
Deci, mătuşa ta sau prietena ta
e o lesbiană ce foloseşte parfumuri bărbăteşti
şi căreia îi place, de asemenea, să mestece tutun ?
Fiindcă n-am mai întâlnit vreo femeie care să mestece tutun.
Niciodată.
Eu mestec tutun !
Şi sunt femeie !
Da.
Ar fi mers un pahar de vin alb.
O tot bat la cap să se lase.
O întreb dacă vrea să facă cancer bucal, dar nu dă nici doi bani pe ce spun.
- Te simţi bine ? - Da.
Nu. Opreşte. Acum.
Scuze !
Lui Shirley îi place cel simplu ! Eu îl prefer pe cel cu ciocolată !
- Coboară ! - Ce ?
Vreau să-ţi fur maşina !
Doamne ! Îmi vine să te pup !
Ce ? Coboară odată !
Vorbeşte mai încet ! Tipul de acolo e poliţist !
E poliţist ?
Nu ! Nu coborî !
Când te apuci de ceva, tinere, trebuie s-o duci la capăt !
Pune-ţi centura !
Stai !
Ce s-a întâmplat ?
Shirley trecea întâmplător pe aici ! Ce coincidenţă, nu-i aşa ?
Crezi că prietenul tău, Bob, ne poate duce acasă ?
Sigur. Îl sun acum.
Cum scapi când dai peste un poliţist atunci când încerci să acoperi o crimă ?
Bună, Renee.
Doamnelor, nu le distrageţi atenţia. Au o misiune importantă.
Mă duc să-l văd pe noul vecin
şi să-i urez bun venit cum se cuvine.
Te mişti repede ! Nici nu ştiam c-aţi mai vorbit.
N-am mai vorbit.
Şi ce te face să crezi că va fi interesat ?
Aţi auzit-o, doamnelor ? Priveşte şi ia aminte !
O să-ţi divulg secretele mele.
Bună. O să trec la subiect.
Amândoi suntem singuri şi arătăm bine.
Presupunând că nu eşti pe invers, iar pantofii tăi îmi spun că nu,
o să începem să flirtăm timp de câteva săptămâni.
Tu o să te holbezi la fundul meu în timp ce-mi verific poşta
şi să ştii că mi-o verific de patru ori pe zi
sau mă poţi invita înăuntru
să bem o cafea
mai repede.
Îţi mulţumesc pentru ofertă, dar mi-e bine aşa.
Scuză-mă.
Când am spus "cafea",
te-ai prins că mă refeream la sex, nu ?
Ai fost subtilă, dar am prins ideea.
Ar trebui să scrii o carte.
Dacă nu, când o să mori, o să-ţi iei secretele în mormânt.
Părinte Dugan !
Mă bucur că v-am găsit !
Nu ştiu dacă vă amintiţi de mine.
Gabrielle Solis.
Presupun că vrei să-ţi ceri scuze
că ai răspuns la telefon în timpul slujbei mele pascale.
Îmi pare rău, Părinte,
dar ştiţi că dacă nu-ţi confirmi programările la spa, le pierzi.
Sigur.
Am venit pentru Carlos.
- E în impas şi are nevoie de ajutorul dvs. - Mi-ar plăcea să-l ajut pe Carlos.
E un om bun, dar mă tem că ai ajuns târziu.
Ce ?
Nu dvs. ne băteaţi la cap în timpul acelei slujbe
că nu-i niciodată prea târziu să-ţi mărturiseşti păcatele ?
Vedeţi ? Pot să fiu atentă şi să răspund şi la telefon.
Aşa e. Dumnezeu ne aşteaptă până ne simţim pregătiţi pentru asta.
Dar companiile aeriene au reguli cam stricte
şi nu vreau să zbor cu avionul pe un scaun din mijloc.
Te rog să mă scuzi.
Veniţi şi dvs., domnişoară ?
Da, dar nu-mi pot căra bagajul.
Te superi dacă mi-l aduci tu ?
Ce faci ?
Vă duc la aeroport.
Cu un mic ocol.
Opreşte !
Ţi-ai pierdut minţile ? Nu pot să pierd avionul !
Scuzaţi-mă dacă încerc să vă determin să vă faceţi datoria
în loc să plecaţi în vacanţa visurilor dvs.
În Ruanda.
Unde o să sap puţuri
pentru leproşi.
Micii tăi prieteni vor trebui să mai aştepte.
Scuzaţi-mă.
Unde vreţi să vă duc ?
- Mergem în luna de miere. - Şi nu ne permitem niciun ocol.
Ne-au spus că trebuie să ajungem la aeroport
cu trei ore mai devreme pentru zboruri internaţionale.
Linişteşte-te, scumpo.
De când l-am prins pe Bin Laden, te poţi urca în avion când vrei.
Am făcut ceva, Părinte.
Şi mă tem că-i de neiertat.
Dumnezeu ne iartă orice păcat.
Serios ? Orice păcat ?
Da.
Dacă demonstrăm că ne căim cu adevărat.
Cum ?
Nu e vorba de ceea ce spunem,
ci de ceea ce facem.
De exemplu, dacă e vorba despre o crimă,
dacă o mărturisim autorităţilor,
asta ne demonstrează bunăvoinţa.
Asta nu-i o opţiune.
Mai sunt şi alte persoane implicate, persoane nevinovate.
Nu poţi pretinde să-ţi fie iertat un păcat pe care intenţionezi să-l ascunzi.
Ar trebui să plecaţi.
Sau o să pierdeţi avionul.
Nu pot să plec de aici, Carlos,
până nu mă asigur c-o să fii bine.
Părinte Dugan, nu-i nicio şansă să mai fiu bine vreodată.
Aş vrea să te pot face să nu te mai gândeşti la asta.
Da. Şi eu la fel.
Nici nu ştiu ce voiam.
Un asemenea păcat n-are iertare.
Trebuie să mă resemnez.
La fiecare sunet pe care-l auzeam noaptea,
mi-l imaginam pe el.
Pe fiecare alee întunecată pe care treceam,
el mă aştepta.
Când stăteam în pat,
mi-era teamă c-o să mă găsească.
El era în visele mele
şi-n coşmarurile mele.
Nu puteam scăpa de el.
Asta trebuia să suport
până acum.
Pentru prima dată, nu mai sunt speriată.
Ai făcut-o pentru mine.
Da.
Am omorât un om.
Da. Poate c-ai omorât un om, dar l-ai salvat pe altul.
Dacă vrei să fii iertat pentru asta,
pot să te ajut eu.
- Bună. - Bună. Copiii sunt bine ?
Da. Copiii sunt bine.
- Ce-i ? S-a întâmplat ceva ? - Am nevoie de tine.
Bine.
Neaţa.
Doamne ! Nu se poate !
Fir-ar să fie !
- Haide. - Bine.
Ai grijă la...
- Scumpo. - Sunt bine. Haide.
Nu s-au trezit încă !
Slavă Domnului !
- Pregătesc cafeaua. - Mi-ai citit gândurile.
- Ascultă. - Ce-i ?
Noaptea trecută...
Da.
Ar trebui să vorbim despre asta.
Dacă vrei să ne împăcăm,
sunt de acord cu asta,
dar avem nişte probleme serioase
care implică multă muncă.
Doamne !
Noaptea trecută...
N-a fost vorba să ne împăcăm.
Dar despre ce naiba a fost vorba ?
Eu...
Am avut un coşmar.
Un coşmar ? Îţi baţi joc de mine ?
Trebuie să înţelegi.
Am o mulţime de coşmaruri.
E o perioadă dificilă şi am multă nevoie de tine.
De-asta n-am vrut să le spunem copiilor.
Faptul că stai peste drum îmi dă un sentiment de siguranţă.
Eşti incredibilă.
Ştii ce faci când ţi-e frică, Lynette ?
Îţi cumperi o veioză,
nu te duci să faci sex cu bărbatul de care eşti despărţită !
Vreau pâine prăjită.
Nu-mi place pâinea prăjită. Eu vreau clătite.
Copii !
Eu şi mama voastră vrem să vă spunem ceva.
Da.
Haideţi să stăm jos.
Bine.
Ştiu că-i un grătar,
dar nu sunt îmbrăcat prea sport ?
Da.
Nu cred că voi merge anul ăsta.
De ce nu mergi fără mine ?
Ar trebui să-mi fac griji ?
Ţi-am mai spus.
Mă simt bine.
Nu-mi fac griji pentru tine.
Îmi fac griji pentru noi.
Credeam c-a fost o problemă între tine şi prietenele tale,
dar felul în care mă excluzi
mă face să cred că ai o problemă cu mine.
Cum poţi spune asta ?
Indiferent ce se întâmplă,
nu voi permite să intervină ceva între noi.
Sunt sigur că Tom şi Lynette spuneau acelaşi lucru.
Şi uite ce s-a întâmplat.
O să merg singur acolo.
Nu.
Vin cu tine.
Ai dreptate.
Am avut o problemă cu fetele.
Şi e timpul să merg acolo şi să clarific totul.
Nu ! În niciun caz ! N-o să-l implici pe Mike în asta !
N-o să spună nimănui. Putem avea încredere în el.
Aşa cum am avut încredere în tine când am promis să nu mai spunem nimănui ?
Susan, înţelegem postura în care te afli acum,
dar nu cred că-i o idee bună să-i spui lui Mike despre asta.
Ştie că s-a întâmplat ceva.
Asta ne afectează căsnicia.
Ştii ce-mi va afecta mie căsnicia ? Când soţul meu va merge la închisoare.
Cred c-ar trebui s-o lăsăm să-i spună şi lui.
Nu-mi vine să cred !
Am făcut un pact în seara aia.
Nu-mi amintesc de aceste condiţii suplimentare.
N-ai cerut părerea nimănui în seara aia, Bree.
Ce vrei să spui ?
Te-ai ales singură şefa comitetului mortului
şi-ai început să iei decizii în numele tuturor.
Aşa cum faci mereu.
Trebuia s-o facă cineva, Susan !
Şi e limpede ca lumina zilei că n-o să fii tu aia !
Am terminat discuţia.
Singurul motiv pentru care am venit aici
a fost să vă anunţ c-o să-i spun lui Mike despre asta.
Nu mai spune !
- Doamne ! - Gaby !
- Afaceri cu angajaţii ? - Ţi-ai pierdut minţile ?
Gândiţi-vă puţin. Când va fi capitalul lui mai mare ?
Lasă-mă-n pace !
Poţi fi un bun jucător.
Da. Un bun fundaş.
La fel ca Manning.
- Lasă-mă-n pace ! - Fetelor, ne poate auzi cineva !
V-am spus că nu putem avea încredere în ea !
- Nu văd nimic ! - Lynette !
Ce naiba se întâmplă ?
Mi-am pierdut un cercel
şi fetele s-au oferit să mă ajute să-l caut.
Uite-l !
Am fost la piaţă ieri.
Am tot pus lucrurile la locul lor.
Am luat nişte conserve de piersici,
după care mi-am amintit că Tom era singurul care le mânca.
Le-am pus la loc.
Castraveţi dulci.
Tom.
I-am pus la loc.
Îmi pare foarte rău.
N-am fost alături de tine în toată problema asta.
Cred că toate suntem vinovate pentru lucrul ăsta.
Îmi pare rău, Susan.
E al naibii de greu.
Partea bună a faptului că Mike şi Tom nu ştiu adevărul
e că nu pot fi implicaţi.
Dacă se întâmplă ceva,
măcar ei vor fi bine.
Nu vom putea niciodată să spunem cuiva despre asta,
nu-i aşa ?
Nu.
Poţi face asta ?
O să încerc.
Numai prietenii apropiaţi mai rămân după ce petrecerea se termină
să ajute la curăţenie.
Să înlăture durerea unei conştiinţe murdare.
Să adune fărâmele unei căsnicii destrămate.
Să spulbere singurătatea care ţi-o aduce păstrarea unui secret.
Da, e bine să ai prieteni
care te ajută să-ţi rezolvi problemele.
Dar fiecare gospodină ştie
că după fiecare problemă rezolvată,
apare altă problemă.
Şi s-ar putea să ne trezim
în punctul din care am plecat.
"Ştiu ce ai făcut."
"Mă simt dezgustat."
"Te voi da în vileag."
Traducerea şi adaptarea: Livioi & Lory