Stiles, pleacă de-acolo imediat! El e! El e Alpha! Pleacă!
Din episoadele anterioare...
Tu trebuie să fii Stiles.
În noaptea aia, la şcoală, m-am simţit absolut slabă.
- Vreau să mă simt mai puternică de-atât. - Cred că-ţi pot da exact ce vrei.
- Ştiu ce eşti, McCall. - Ce?
Indiferent de cum ai ajuns ceea ce eşti, mă vei face şi pe mine.
Te desparţi de mine?
Pentru a mă pregăti pentru marile schimbări ce vor veni,
m-am hotărât să renunţ la nişte greutăţi din viaţa mea.
Fiecare decizie luată, tot ce am făcut,
totul a fost ca să mă asigur că ea e-n siguranţă!
Stiles! L-a văzut cineva pe Stiles?
- Te-ai... descurcat grozav pe teren. - Mersi. Şi tu la fel.
- Adică... Nu asta voiam să spun. - Nu... V-am încurajat.
- Poţi să-mi mulţumeşti. - Da?
Absolut. Treceam de la "hai, echipă, hai" la "apărare, apărare", fără să respir.
Am dat tot ce-am avut mai bun.
Nu-i aşa că ţi se rupe inima? Pariez că asta îţi fură somnul.
Ştii ce, McCall? De fapt, mă înduioşezi. Şi de-asta, beneficiul va deveni reciproc.
Îmi dai ce vreau... iar eu te ajut s-o recucereşti.
- Ce? - Peste trei zile e balul de iarnă.
Gândeşte-te că o primeşti tu, în locul meu.
Şi mai gândeşte-te la toate lucrurile pe care le poţi face
ca s-o convingi să-şi dea jos rochia strâmtă la sfârşitul serii.
Vezi cum se poate termina cu bine pentru toată lumea? Trei zile, McCall.
Distracţie plăcută.
Apropo, McCall... scuzele-ţi sunt acceptate.
Nu mi-am cerut scuze.
De fiecare dată când ai primit mingea, mi-ai pasat-o mie.
De fiecare dată când îţi pasez, tu marchezi.
Scuzele-ţi sunt acceptate.
Danny?
Slavă Domnului! Unde naiba ai fost? Ai idee ce s-a întâmplat până acum?
- Chiar nu înţeleg Lacrosse-ul. - Tu ai fost...
Când eram în liceu, jucam baschet. Ăsta da sport adevărat.
Am citit undeva că Lacrosse-ul a fost inventat
de triburile de băştinaşi americani şi că-l jucau pentru a rezolva un conflict.
Am dreptate?
Şi eu am un conflict de rezolvat, Scott.
Dar am nevoie de ajutorul tău ca să fac asta.
- Nu te ajut sÄƒ omori oameni. - Ei bine, nu vreau sÄƒ-i omor pe toÅ£i.
Doar pe cei responsabili. Åži nu trebuie s-o includÄƒ ÅŸi pe...
Allison.
Eşti de partea lui? Ai uitat partea în care ţi-a omorât sora?
A fost o greşeală.
- Ce? - Se mai întâmplă.
Scott... Cred că-ţi faci o impresie greşită despre noi.
Vrem doar să te ajutăm să-ţi atingi potenţialul maxim.
- Omorându-mi prietenii. - Câteodată, cei apropiaţi ţie...
... pot fi cei care te împiedică cel mai mult.
Mă împiedică să devin un idiot psihopat ca tine.
Sunt de acord cu asta.
Poate... ai putea încerca să vezi lucrurile...
... din perspectiva mea.
Peter?
Traducerea şi adaptarea: Unq Johnny @ www.titrări.ro
TEEN WOLF Sezonul 1 Episodul 10
- Frate, avem o mare problemă! - Crede-mă, ştiu asta.
N-a fost o problemă de când locuim aici.
Tot ce spun e că incendierea acelor lucruri atât de aproape
ar putea atrage atenţia.
Lucrurile astea mi-au salvat viaţa mai mult decât o dată
şi ştiu să mă fac neobservat când e nevoie.
Asta vine din partea cuiva a cărui armă preferată e o arbaletă.
- Asta ai putea s-o înveţi pe fiica ta. - Nu încă.
- Niciodată? - Nu încă.
Vii?
Da. Vin acum.
Probleme cu maşina?
Când ai spus că ai treabă undeva, înainte să mergem la cumpărături...
... nu mă aşteptam la o drumeţie de 8 km în pădure.
Înainte să uit, vreau să te întreb dacă eşti de acord cu ceva.
Jackson mi-a cerut să vin cu el la balul de iarnă.
- Da? - Doar ca amici.
Dar, mai întâi, voiam să văd dacă eşti de acord.
Sigur. Atât timp cât mergeţi doar ca amici.
Da, adică... nu e ca şi cum l-aş duce în biroul antrenorului
în timpul antrenamentului de Lacrosse, să mă sărut cu el sau ceva de genul.
În legătură cu asta...
E-n regulă. O să chem o maşină de tractare.
Ştiu câteva lucruri despre maşini. Ar putea fi ceva simplu.
Nu ştiu. E o maşină scumpă
şi se anulează garanţia dacă îţi faci singur reparaţiile, nu?
Nu-ţi spun dacă nu vrei. Te cheamă Jackson, nu?
Vino aici. Îţi arăt eu unde să te uiţi.
- Îmi pare rău. - Ce?
- Gâtul tău. Te-ai rănit? - Nu. E doar o zgârietură.
Pare a fi mai mult decât o zgârietură. Arată ca nişte urme de gheare.
Eşti bine?
Da. O să chem o maşină de tractare.
E vreun motiv pentru care te opui să-mi spui ce te-a zgâriat?
- Care-i treaba? - E totul în regulă?
Salut, Scott. Prietenul tău are probleme cu maşina. Doar aruncăm o privire.
E un magazin chiar în josul străzii. Sunt sigur că au o maşină de tractare.
Da. Vrei să te ducem?
Haide, Jackson. Eşti prea frumuşel să stai aici de unul singur.
Băieţi...
V-am spus eu că ştiu câteva lucruri despre maşini.
- Ce, acum mă urmăreşti? - Da, idiotu' naibii ce eşti.
- Aproape te-ai dat de gol, acolo. - Ce tot vorbeşti?
- El crede că tu eşti al doilea Beta. - Ce?
- Te ia drept mine! - Frate, jeepu' meu.
Îţi aud bătăile inimii de la un kilometru distanţă!
Acum, el crede că ceva e-n neregulă,
iar eu trebuie să te supraveghez ca să nu te omoare şi pe tine!
Ce-ar fi să păstrezi distanţa faţă de jeepu' lu' Stiles?
Asta-i problema ta, nu a mea. N-am spus nimic,
ceea ce înseamnă că o să mor din cauza ta. E vina ta!
Puteţi să nu-mi mai loviţi jeepu'? Băieţi, opriţi-vă. Bine?
S-ar putea să vină după tine, iar eu n-o să te pot proteja.
- Nu pot proteja pe nimeni. - Şi de ce te uiţi la mine?
Ştii ce? Acum trebuie s-o faci. Dă-mi ce vreau şi mă voi proteja singur.
Ba nu! Crede-mă! Tot ce face e să înrăutăţească lucrurile.
Serios? Poţi auzi orice vrei şi poţi fugi mai repede decât e omeneşte posibil.
- Pare foarte greu, McCall. - Pot fugi foarte repede acum...
Numai că în jumătate din timp, fug de oameni care vor să mă omoare!
Şi pot auzi lucruri. De exemplu... prietena mea spunându-le unora
că nu mai are încredere-n mine, chiar înainte să se despartă de mine.
Nu te mint! Îţi... distruge viaţa.
Ţie ţi-a distrus viaţa. Ai avut toată puterea din lume,
iar tu n-ai ştiut ce să faci cu ea. Ştii cum e, de fapt?
E ca şi cum ai împlinit 16 ani şi cineva ţi-a cumpărat un Porsche,
când ar fi trebuit să înceapă cu o micuţă Honda.
Eu? Conduc un Porsche.
- Ce face ăla? - Suntem pe cale să aflăm.
Ce naiba e ăla?
Habar n-am.
A fost distractiv! Mai vrei să încerci şi alte arme letale?
- Ţine ăsta. - Ce? De ce?
- Mi s-a părut că aud ceva. - Şi ce dacă ai auzit ceva?
Vreau să aflu ce e acel ceva. Nicio grijă. Probabil nu e nimic.
Şi dacă acel nimic e ceva, iar acel ceva e ceva periculos?
Trag în el.
- Opreşte-l! - Doamne...
- Îmi pare atât de rău. - Nu. E vina mea. E numai vina mea.
- Eşti bine? - Da. Sunt bine.
- Nu ştiam că eşti tu. - Tot ai fi apăsat pe trăgaci?
Nu! Bineînţeles că nu. Pe bune, îmi pare foarte rău.
- Sigur eşti bine? - Da. Aşa cred.
- Ce făceai aici? Ne... urmăreai? - Nu. Nici pe departe.
Tatăl tău mi-a spus că alergi pe drumul ăsta câteodată.
- Şi speram să te prind singură. - Urmărindu-mă?
- Da. - Din ce cauză?
Am găsit ăsta la şcoală.
Slavă Domnului! Începeam să cred că mi-a fost furat.
Nu. Doar l-ai pierdut. Sigur n-a... fost furat de cineva.
Mulţumesc că l-ai găsit... şi că mi l-ai adus.
Nu... crezi că te urmăream, nu-i aşa?
Nu... Doar cred eşti ciudat... aşa cum eşti tu mereu.
- Ce faci? - Lucrez.
Te pot ajuta cu ceva?
Dacă mi-ai turna un strop de whisky, ar fi extraordinar de frumos.
Ai dat de vreo pistă?
Ştii că nu pot discuta asta cu tine. Nu pune prea mult.
Poftim, tată.
- Mulţumesc. - Până la fund.
Cazul lui Derek Hale e într-un hal fără de Hale...
- Hal fără de Hale? - Hal fără de hal?
Hal. Da.
Ar fi mult mai uşor de prins... dac-am putea face rost de-o poză cu el.
- Cum de n-ai o poză cu el? - E cea mai ciudată chestie.
E ca şi cum... de fiecare dată când încercăm să-i facem o poză...
... două raze laser sunt îndreptate înspre cameră.
- Frumos. - Dumnezeule...
Doamne, stropul ăla m-a lovit ca o cărămidă.
Şi am spus mult prea multe, iar dacă mai spui cuiva...
Tată... sunt eu. N-o să spun nimic. Fii serios.
Treaba e că totul se leagă. Şoferul de autobuz care a fost ucis
era anchetatorul de asigurări, care cerceta incendiul casei familiei Hale.
- "Încheiat sub suspiciune de fraudă." - Exact.
- Cine mai e? - Vânzătorul de la închirieri video,
care a fost găsit cu gâtul sfâşiat... fusese condamnat pentru incendiere.
Dar ceilalţi doi, care au fost omorâţi în pădure?
În cazierele lor scrie că au avut antecedente penale, inclusiv...
Incendiere.
Poate toţi au avut ceva de-a face cu incendiul.
- Înc-un păhărel? - Nu... Nu mai vreau.
Haide, tată. Munceşti din greu. Meriţi asta.
- Doamne, ce mahmur o să fiu... - Adică o să dormi bine de tot la noapte.
Voi avea parte de o eternitate în cel mai de jos cerc al Iadului.
Scott, am observat că nu mi-ai predat lucrarea, azi.
Dacă ai nevoie de-o prelungire, îţi mai pot acorda cel mult 48 de ore.
Fir-ar... Nu acum, mamă.
Am spus "nu acum".
Scuze. Mama ta m-a lăsat să intru.
Putem să vorbim?
- Stiles, sunt atât de multe întrebări. - De exemplu?
Dacă Derek... a vrut să-i omoare pe toţi cei care au fost implicaţi în incendiu?
Şi de ce a început cu soră-sa? Ea n-a avut nimic de-a face cu asta.
De ce a făcut să pară că un animal e de vină?
Când puma aia a fost ucisă în parcare... am contactat Controlul Animalelor.
Cazurile care implică animale sălbatice au crescut cu 70%, în ultimele luni.
E ca şi cum ar înnebuni. Aleargă prin pădure. Habar n-am.
Sau le sperie ceva.
Îmi lipsesc discuţiile cu tine. E ca şi cum niciodată n-avem timp...
Tată, trebuie să dau un telefon. Scuze. Mă întorc imediat.
Da. Îmi lipsesc. Şi mama ta îmi lipseşte.
Ce-ai spus?
Mulţumesc.
Vrei să spun eu ceva, mai întâi?
- Nu. - Bine.
- Vrei să te las singură câteva minute? - De ce-aş vrea asta?
Habar n-am. Doar că... ai venit aici
şi-ai spus că vrei să vorbim, iar noi stăm aici de vreo zece minute...
Şi tu n-ai spus nimic încă, iar asta începe să mă îngrozească.
Scuze. Mi-e puţin cam greu să-ncep.
Asta o să sune foarte ridicol.
- Şi... nu vreau să râzi de mine. - N-aş râde niciodată de tine.
- E vorba de familia mea. - În regulă.
Cu puţin timp în urmă, i-am prins minţind. O mică minciună.
Când a venit mătuşa mea, avea probleme cu maşina şi...
... tata a spus că avea o roată dezumflată,
dar ea a spus că avea nevoie de ajutor la pornire.
- Poate a fost doar o neînţelegere. - Da. La asta m-am gândit şi eu.
Apoi am găsit nişte cioburi pe maşina ei, ca şi cum i-ar fi fost distrus parbrizul.
Aud fără să vreau nişte conversaţii extrem de ciudate.
- Cred că unele au legătură cu Derek. - Eşti sigură?
- Da. Eu cred că el nu e... - Scott, o să ajung târziu acasă.
Ce e-n neregulă? Părul meu? Machiajul?
Nu. Nimic. Arăţi minunat.
- Arătaţi uimitor. - De ce arăţi uimitor?
Fiindcă, în mod uimitor, iau cina cu cineva de sex masculin,
- care are peste 16 ani. - Cu cine?
Cu un reprezentant medical care a intrat azi în spital.
Am început să vorbim, iar următorul lucru pe care-l ştiu
e că-i accept invitaţia la cină şi mă urăsc că n-am fost la sală săptămâna trecută.
- Ce... reprezentant medical? - Acel reprezentant medical.
Şi nu sunt pregătită. Nu sunt gata.
Aşa că dac-ai putea să deschizi uşa şi să vorbeşti cu el...
Poartă-te frumos.
Doar un minut, bine?
Scott! Deschide uşa.
Pentru numele lui Dumnezeu! Te rog!
Ce tot faci acolo? N-ai de gând să-l inviţi înăuntru?
Salutare.
Serios? Îmi trânteşti uşa-n nas? Fii serios, Scott. Reconsideră-ţi decizia.
O să-i spun.
Că eram un catatonic invalid cu arsuri care-mi acopereau jumătate din faţă?
- Îţi urez baftă. - Dac-o răneşti, chiar şi dac-o atingi...
Dacă-mi permiţi să-ţi întrerup topul cinci al celor mai impotente ameninţări,
încearcă să-ţi aminteşti că am fost în comă timp de şase ani.
Nu crezi că mi-ar plăcea să iau cina cu o femeie frumoasă?
Încă puţin. Scuze.
Sau poate... crezi că mi-a venit o idee.
Cum că ar putea fi mai uşor să te conving să intri în haită...
... dacă şi mama ta intră.
Trebuie să înţelegi cât de puternici suntem împreună...
Tu, eu şi Derek. Ştiai că unele dintre cele mai de succes operaţiuni militare,
în timpul celui de-al Doilea Război Mondial,
erau atacurile submarinelor germane? Ştii cum le spuneau? Haite de lupi.
Ştiai asta? Sau rămâi corigent şi la istorie?
Ştiu că nemţii au pierdut războiul.
Cred că cei mai mulţi dintre istorici ar pune asta
pe seama unei greşeli de conducere.
Şi crede-mă, noi n-avem o astfel de problemă.
Sunt gata. Scuze din nou.
- Mamă... - Da? Scumpule...
- Distracţie plăcută. - Bine.
Ce dracu'?
Îmi plac gusturile tale muzicale. N-am mai auzit asta... de mult timp.
Nu mi-e frică de tine.
Haide!
Nu mi-e frică.
Ba da. Ţi-e frică.
Pun pariu că n-ai avut în viaţa ta... o zi în care să nu-ţi fie frică de ceva.
Dar nu va mai trebui să-ţi fie frică. Nu şi când vei fi unul de-al nostru.
Dacă rămâi, jur... că mă voi întoarce imediat.
Trebuie doar să... N-aş fi făcut asta, dacă n-ar fi fost incredibil de important.
- Nu-i nimic. - Nu... Vreau să vorbesc cu tine.
Asta îmi doresc cel mai mult să fac acum.
Poţi să rămâi, te rog? Te rog. Mă-ntorc imediat.
Mersi.
- E totul în regulă? - Nu ştiu...
Am senzaţia c-am ratat cotitura spre restaurant.
Tragem pe dreapta. Îl putem localiza pe telefonul tău.
Bine.
Ce?
Tocmai observasem că ai cea mai incredibilă piele.
E perfectă.
Nimeni nu mi-a mai zis asta.
Îmi permiţi?
Pardon.
Îţi baţi joc de mine? Stiles!
- Dnă McCall? - Da!
E nebunie curată. Ce coincidenţă!
Bine jucat, Scott.
Bine jucat.
Habar n-am ce s-a întâmplat. Aţi apărut de nicăieri.
Am apărut de nicăieri?! Am parcat pe marginea şoselei, Stiles.
Ce nebunie! Probabil ar trebui să sunăm la poliţie, să facă un raport.
- Nu cred că e necesar. - Sunteţi sigur?
- Cred că simt o durere la ceafă. - Durere la ceafă? Tu ne-ai lovit pe noi!
Chiar e ceva-n neregulă cu ceafa mea.
Scott, ştiu că eşti acolo şi sunt impresionat.
Păcat că cei mai mulţi dintre adolescenţi nu sunt aşa isteţi.
De exemplu, cel din echipa de Lacrosse... Jackson.
Crede că ştie totul despre noi.
Ştii cum se spune... informaţia înseamnă putere.
Dar nu şi în cazul ăsta.
Jackson... Nu...
Ăsta e? Ăsta-i locul?
Dă-i drumu'.
E sigur? Nu vreau să-mi cadă vreo grindă în cap.
Intră.
- Ce-i înăuntru? - Tot ce vrei.
O să fie bine. Crede-mă.
Casa asta... E aceeaşi casă.
- Ce-ai spus? - Am visat locul ăsta.
Îmi amintesc scările. Îmi amintesc pereţii ăştia.
Îmi amintesc... totul.
Ai mai fost aici?
Nu, niciodată. Am visat locul ăsta.
Nu mai e nimeni aici?
Nu mai vine nimeni?
Nu, te rog... O să-mi ţin gura.
O să-l las pe Scott în pace. Te rog! Nu poţi face asta!
Te rog!
- Eu... nu merit asta. - Eu cred că da.
- Nu! - Uită-te-n jur!
N-ar fi cineva aici încercând să te salveze?
Nu-i nimeni aici.
Există un motiv pentru care nimănui nu-i pasă c-ai o maşină scumpă.
Nimănui nu-i pasă c-ai un păr perfect.
Şi nimănui nu-i pasă... că eşti căpitanul echipei de Lacrosse.
Pardon...
Co-căpitan.
- Mişcă-te! - Nu.
Bine. Te omor şi pe tine. Acoperiţi-vă ochii!
Scott! Du-te!
Fugi!
Trebuie să vorbim. Kate.
Allison...
- Opreşte-te. - E-n regulă, Scott. O să fii bine.
Încă nu m-aş ridica, în locul tău.
- Unde sunt? - Eşti bine.
Şi ţi-am dat ceva ce-ar trebui să grăbească procesul de vindecare.
- Dar tu eşti veterinar. - E-adevărat...
Şi în 90% din timp, de cele mai multe ori, tratez pisici şi câini.
- De cele mai multe ori? - De cele mai multe ori.
- Ce-i locul ăsta? - Să începem cu lucrurile de bază.
Ştii că fiecare familie are secretele ei? Al nostru e puţin mai diferit.
Nu-i aşa că e frumos?
Traducerea şi adaptarea: Unq Johnny @ www.titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro