- Vi hittar ett sätt att besegra Djävulen. - Led Djävulen till kanten...
...så hoppar jag ner. Ja!
Sammy är borta.
- Vad ska du göra nu? - Återvända till Himlen, antar jag.
Med Mikael i buren så är det säkert total anarki där.
- Är du den nya sheriffen i stan? - Det är inbördeskrig där uppe!
Besegrar vi Rafael så är kriget över. Ingen ängel kan komma igenom elden.
- Hans själ är borta. - Vart tar vi vägen när vi dör?
Skärselden.
Den mänskliga själen är mer värdefull än du kan ana.
Det handlar om själarna. Han skapade 50 000 själar till din krigsmaskin.
- Eve, allts moder. - Det är Crowley jag vill döda.
Den lilla råttan rostade vi för flera månader sen.
Crowley lever.
Det här börjar bli larvigt, Cass.
Hur många gånger ska jag behöva städa upp efter dig?
Jag har varit här väldigt länge.
Jag minns många saker.
Jag minns jag står på stranden-
-och ser en liten grå fisk häva sig upp ur vattnet.
En äldre broder sa: "Kliv inte på fisken, Castiel."
"Stora planer för den fisken." Jag minns Babels torn.
Alla dess 11 meter, vilket var imponerande just då.
Och när den rasade ropade alla, "Gudomlig vrede".
Men kom igen, torkad dynga kan inte staplas mycket högre än så.
Jag minns Kain och Abel. David och Goliat.
Sodom och Gomorra.
Givetvis minns jag den mest märkvärdiga händelsen.
Märkvärdig för att den inte skedde. Den blev avstyrd av två pojkar,-
-ett gammalt fyllo och en fallen ängel.
Den Slutgiltiga Berättelsen. Och vi rev upp slutet och reglerna-
-och Ödet. Vi lämnade bara frihet och fri vilja kvar.
Vilket var bra, men...
Tänk om jag gjorde fel val? Hur ska jag kunna veta det?
Nu går jag för fort fram.
Låt mig få berätta min historia.
Låt mig få berätta allt.
Översättning: Robfors
www.SweSUB.nu ~ Hämta era texter här ~
Hej, Dean.
- Mår du bra? - Ja då. Hur är det själv?
- Jag ville bara kolla. - HÃ♪rt nÃ¥t mer om Satan jr. dÃ¥?
Jag letar, tro mig.
Jag fattar inte hur Crowley kunde lura mig.
Därför han är en lurig jävel. Det kvittar.
Men om han nu lever, så måste vi hitta honom,-
-slita huvudet av honom och köra upp den i hans röv.
Har du hittat nåt då?
Nej, inget än.
- Var är Sam? - Han håller sig sysselsatt.
Han jagar en Djinn i Omaha. Jag är på väg till honom nu.
- Jag skulle följt med om jag kunde. - Jag förstår. Det är lugnt.
Men du hör väl av dig? Om du hamnar i riktigt trubbel?
- Tjenare, partner. - Vad har du hittat?
En massa saker. Eves hjärna, till exempel.
Död som en konserverad lax. Men ändå...
...så fortsätter hon att lägga ägg.
Kolla här.
- Chocula här känner varenda kittling. - Vad är det där bra för?
- Utöver det erotiska värdet? - Du sa Eve kunde öppna Skärseldens port.
Det gjorde jag. Och det kunde hon - om hon var vid liv!
Bröderna Winchester dödade den bästa chansen att komma dit.
Du klantade till det, Cass.
Du lät byrackorna slita sönder fasanen. Nu står jag med skit upp till armbågarna.
Du är distraherad och det gör mig nervös.
- Jag håller min del av avtalet. - Men, är det allt du håller?
Stanken av Impalan är över hela din ytterrock, ängel.
Var vi inte överrens om att utekvällarna med pojkarna var över.
Jag pratade med Dean. Jag behövde veta vad de vet.
Om vad? Om mig?
Jag råkar veta att dina husdjur försöker jaga mig.
Ursäkta, men jag tror du har en intressekonflikt här.
Crowley hade givetvis rätt. Det fanns en konflikt.
Jag ansåg mig fortfarande vara brödernas skyddsängel.
De hade lärt mig att stå upp... Hörru, rövstjärt!
...vad man ska stå för. Och vad som oftast händer när man gör det.
Jag var färdig. Jag var slut.
Sen hände det mest märkliga.
Jag kom tillbaka.
Vi hade vunnit. Vi hade stoppat Domedagen.
Men till ett fruktansvärt pris.
Så jag visste vad jag var tvungen att göra.
Åter igen åkte jag för att slita sönder Helvetet och befria Sam från buren.
Det var nästan omöjligt, men jag var full av självtillit.
Jag förstår nu att det var arrogant och dumdristigt.
För jag fick inte tillbaka hela Sam.
Ibland har vi turen att bli varnade. Det här borde varit det.
- Jag ber, döda Sam och Dean. - Nej.
- Då gör jag det själv. - Då återuppväcker jag dem.
- Nej, inte där jag kommer sätta dem. - Jag sa nej.
- Oroa dig inte om dem. - Så som Lucifer inte oroade sig?
Eller Mikael? Eller som Lilith, Alistair och Azazel inte oroade sig?
Är jag den enda som inte underskattar de där jeansbeklädda mardrömmarna?
Hitta Skärselden. Gör du inte det så kommer vi dö om och om igen-
-till tidens slut.
Sam och Dean kommer inte komma åt dig.
Låt dem komma! Jag ska slita ut deras hjärtan!
Du är en bra jägare, för att vara ett äckligt litet helvetesyngel.
- Ska jag döda eller kyssa dig? - Snälla, döda mig.
Du grävde väl fram vampyrnästet i Swan Valley?
- Jag band ihop åtta av dem. - Sen tog du dem till Crowley?
Läs tidningen, bonnläpp. Konungen är död.
Crowley lever.
Du bevisar det bara genom att finnas, din dumma åsna.
Crowley lever. Hans nät ligger fortfarande ute.
Fast nu använder han er dumskallar för att jaga sina monster.
Ta dig i röven.
Var är Crowley, Redd?
Nej? Ingenting?
Okej då. Vakta den här åt mig ett tag.
- Vad sa du till honom? - Inget.
- Vad är det för ståhej? - Cass hälsade på för några timmar sen.
- Vad sa du till honom? - Att vi jagade nåt monster.
Han vet inte att vi närmar oss Crowley.
Han är vår vän och vi ljuger honom rakt i ansiktet.
- Han brände fel ben för Crowley lurades. - Han är en ängel!
- Alla kan göra misstag! - Ingen påstår nåt annat.
- Ni tror Cass samarbetar med Crowley. - Jag menar bara att jag är osäker.
Jag hatar att ens tänka så, men jag är osäker.
Han är vår vän med. Jag skulle kunna dö för honom, men...
- Jag hoppas vi har fel. - Men har vi inte det...
Finns det en liten chans att Stålmannen gått över till den mörka sidan,-
-så betyder det att vi måste vara aktsamma, smarta-
-och kanske börja hamstra kryptonit.
Då blir du Lois Lane.
Ett problem i taget. Vi måste hitta Crowley nu,-
-innan dåren öppnar porten till Skärselden.
Så, de misstänkte redan.
Och det var värst för Dean. Han försökte vara lojal,-
-fast alla hans instinkter sa det motsatta.
- Jag vet inte var Crowley är. - Är du helt säker?
För vi kan hålla på tills nästa sommar.
Jag har inte ens träffat honom! Jag handlar inte direkt med Crowley.
- Vem handlar du med då? - Speditören.
En demon som heter Ellsworth.
Ellsworth är den demoniska motsvarigheten till Bobby.
Lyssna noga, jag bryr mig inte.
Åk ner till New Mexico och hämta Wendigon.
Vad fan, vänta. Vad?
För chefen säger vi är klara med dem.
FBI. Det är Thomas.
Givetvis så skickade jag dem. Tack för att du ringde och kollade.
Hörni, inte här inne, era jävla snögubbar. Baksidan!
De här demonerna skulle leda bröderna till Crowley och han skulle då döda dem.
Helvete...!
Jag hade inget val. Jag gjorde det för att skydda pojkarna.
Eller för att skydda mig själv. Jag vet inte längre.
Det är tomt där bak.
- Tipsade nån demonerna så de kunde fly? - De är kanske rädda för oss nu.
- Det vore ju en trevlig tanke. - Ja, om det var det som hände.
Hålla sig dold, ljuga, sopa undan bevis.
Mina motiv som brukade vara så oskyldiga.
Efter jag antogs ha "räddat" Sam, återvände jag till Himlen.
Givetvis finns det inte bara en Himmel. Varje själ skapar sin egen.
Jag föredrog den eviga tisdagseftermiddagen-
-av en autistisk man som drunknade i sitt badkar 1953.
- Du lever. - Ja.
- Vi såg Lucifer förgöra dig. - Jag återvände.
- Men Lucifer? Mikael? - De är borta.
- Det var Gud, eller hur? - Nej.
Det var bröderna Winchester.
- De hejdade Domedagen. - Men du slog ärkeänglarna.
Gud förde dig tillbaka. Han valde dig att leda oss.
Ingen leder oss längre.
Vi är fria att välja själva. Välja våra egna öden.
- Vad vill Gud? - Att ni ska ha frihet.
Men vad vill Han att vi ska göra med det?
Visste jag då vad jag vet nu, så kanske jag hade sagt...
"Det är enkelt. Frihet är en bit rep. Gud vill att ni hänger er."
De första veckorna i Himlen var förvånansvärt svåra.
Förklara frihet för änglar är som att lära ut poesi till fiskar.
Och sen var det Rafael...
Du kom. Jag uppskattar ditt mod.
- Vems Himmel är det här? - Ken Lays. Jag lånar den.
- Jag ifrågasätter hans tillträde här. - Han är gudfruktig. Det trumfar allt.
- Vad vill du? - Jag har kallat till ett sammanträde.
Du knäböjer inför mig och svär trohet till flaggan.
- Vad för flagga? - Trohet inför mig, Castiel.
- Skämtar du? - Ser det ut som jag skämtar?
- Du ser aldrig ut som du skämtar. - Du gjorde uppror mot Gud, Himlen och mig.
Det ska du få gottgöra genom att släppa ut Lucifer och Mikael ur buren.
- Sen så fortsätter vi föreställningen. - Nej, Rafael.
- Domedagen behöver inte utkämpas. - Såklart den måste. Det är Guds vilja.
- Hur kan du säga så? - För det är vad jag vill.
- De andra änglarna tillåter det inte. - Är du säker?
Du vet bättre än nån annan att de är soldater.
De är inte skapade för frihet. De är skapade att följa.
- Då tillåter inte jag dig. - Jaså? Du?
Jag skäms inte över att erkänna att min bror slog knockout på mig.
I morgon knäböjer du, Castiel. Annars dör du och dina närmaste.
Stället är rent.
Ja, men det är som "Mr. Muscle"-rent. Lite tvångshandling för en demon.
- Vad gör vi nu? - Kallar på Cass.
Det är oftast vid såna här tillfällen vi ber Cass om hjälp.
- Vi har pratat om det här. - Nej, ni pratade. Jag lyssnade.
Det är Cass.
När vi inte fixade det och satt fast så ställde han upp.
Han har stöpt i mattan helt mörbultad så många gånger för oss.
Är vi inte skyldig honom lite tveksamhet i alla fall?
Castiel. Det här är viktigt. Vi behöver prata med dig.
Kom in, Castiel.
Men jag kom aldrig till dem. Jag visste de hade frågor jag inte kunde besvara.
Jag var rädd.
- Cass är upptagen. - Det är vi med.
- Tillbaka till ruta ett. - Vad gör vi nu?
Vi har fångat jägardemoner förut, vi kan göra det igen.
Crowley hälsar.
Crowley skickade sin elit.
Jag blev lika mycket tagen på sängen som de andra.
Och ännu en gång stod jag inför ett val.
Jag kunde uppenbara mig och dräpa demonerna.
Crowley skulle inte gilla det. Men å andra sidan så var de mina vänner.
För ett kort ögonblick så var jag mig själv igen.
- Så skönt att se dig, Cass. - Mår ni bra?
- Perfekt timing, Cass. - Jag har nyheter till er.
Jag är säker på att Crowley lever.
Tror du, Kojak?
Vad tycker du om att Cass räddade oss igen, Bobby?
- Att vi är skyldig dig en ursäkt. - Varför?
Vi har jagat Crowley och inte sagt nåt till dig.
- Vi trodde du samarbetade med honom. - Jag vet. Helgalet.
Det är bara det att du brände fel ben. Det kvittar. Vi hade fel.
- Ni kunde bara frågat mig. - Det borde vi gjort.
Vi skulle aldrig ha tvivlat på dig. Hoppas du kan förlåta oss.
Undren upphör aldrig att förvåna. De litade på mig igen.
Men det var bara ännu en lögn. Det är redan glömt.
Tack, Cass.
Det är lite absurt, dock. Stålmannen går över till den mörka sidan.
- Jag är fortfarande bara Castiel. - Då kan vi lägga undan kryptoniten då?
Jag insåg det inte just då, men allt var över precis då.
- Skickade du demoner på dem? - Du dödar mina, då dödar jag dina.
- De är mina vänner. - Du kan inte ha vänner längre.
- Du håller ju på att tappa förståndet! - Jag mår bra.
Du är ju rena förebilden över mental hälsa.
Jag vet vad det handlar om. Det stora lögnen.
Bröderna tror fortfarande på den. Den goda och rättfärdiga Cass.
Så länge de tror på den, så tror du på den.
Jag har en nyhet till dig, kattunge. En hora är en hora är en hora.
Jag säger det bara en gång.
Om du ens kröker ett hårstrå på dem, så river jag ner allt.
Vårt avtal. Allt.
Jag är fortfarande en ängel och jag kommer begrava dig.
- Varför jobba med den där ohyran? - Så här samarbetar man inte!
Fast jag visste redan svaret.
Rafael är starkare än mig. Jag skulle aldrig överleva en strid.
Så jag tänkte be en gammal vän om hjälp. Men jag hindrade mig när jag såg honom.
Han hade offrat allt och tänkte jag be om mer.
Castiel. Din torsdagsängel. Det är inte riktigt din dag, va?
- Vad gör du här? - Jag vill hjälpa dig hjälpa mig och oss.
Jag vill diskutera en enkel affärstransaktion.
Du vill göra ett avtal? Med mig?
Jag är en ängel, din åsna. Jag har ingen själ att sälja.
Men det är väl själarna det handlar om i slutändan?
- Vad fan pratar du om? - Om Rafaels huvud på en påle.
Om lyckliga slut för alla inblandade.
- Bara en liten pratstund. - Jag har ingen lust att prata med dig.
Varför inte? Jag är ganska intressant. Lyssna på mig bara.
Fem minuter. Inga förpliktelser. Jag lovar att du kommer tjäna på det.
Jag var ingen idiot. Jag kände Crowley och visste vad han gjorde.
Men jag var smartare och starkare än honom.
Jag inser nu att jag var högmodig och sannolikt en idiot.
- Var är vi? - Du känner inte igen det, va?
Hades, det nya och förbättrade. Jag gjorde det helt själv.
- Är det här Helvetet? - Förut var de flesta redan masochister.
"Tack, sir. Kan jag få en till het spik upp i prutten?"
- Men titta på dem nu. - Nästa!
Ingen gillar att köa.
- Vad händer när de kommer fram? - Då får de ställa sig sist igen.
- Du har fyra minuter kvar. - Vad ska du göra åt Rafael?
Vad kan jag göra förutom att överlämna mig eller dö?
- Är du Fransman? Göra motstånd, då? - Du vet jag är inte stark nog.
Nej, inte ensam, men du är inte ensam. Många änglar svärmar för dig.
Guds favorit, du har nåt som kallas "sex appeal".
- Tack. Kom till saken. - Änglar behöver en ledare. Så bli en.
Samla ihop din armé och sparka skiten ur alla änglar som står upp för Rafael.
Föreslår du att jag ska starta inbördeskrig i Himlen?
- Berätta vad han vann, Vanna. - Du ber mig bli nästa Lucifer.
Lucifer var en grinig snorunge med pappakomplex.
Du älskar Gud. Gud älskar dig. Han förde dig tillbaka.
Han kanske gjorde det så du kan bli den nya sheriffen däruppe?
Kraften det skulle krävas att inleda ett krig...
Är mer än nån av oss nånsin har sett.
Tänk om jag sa att jag visste hur vi kan bli nukleära?
- Vad menar du? - Skärelden, min befjädrade vän.
Tänk dig en otappad oljekälla fylld med skarptandade och kloförsedda själar.
Vad kan det finnas? Fyrtio miljoner? De bara väntar på att bli hämtade.
Hur ska du hitta den när ingen annan gjort det?
Vi behöver experthjälp.
Jag vet två hemska kostymklädda tonårsmodeller som har tid.
Inte Dean. Han har slutat och måste förbli så.
Då vet jag en viss flintskallig patriark jag kan hämta hit. Saken är den,-
-de kan ge oss monstren och monstren kan ge oss Skärselden.
- Och vad är ditt pris av det hela? - Bara hälften.
Min position är inte så stabil. Själarna skulle hjälpa mig,-
-så som de skulle hjälpa dig. Har du inte hellre mig som ledare härnere?
Djävulen du känner.
Det här är meningslöst. Din plan skulle ta månader.
- Jag behöver hjälp nu. - Ja.
Bara för att visa hur allvarlig jag är, så kan jag ge dig ett lån.
Säg, 50 lakan? 50 000 själar från avgrunden.
Du kan ta med dem upp till Himlen. Kan bli en rolig föreställning.
Det är antingen det här, eller Domedagen på nytt igen.
Allt som du, Sam och Dean kämpat för... Borta.
Du kan rädda oss, Castiel.
Gud valde dig att rädda oss. Och jag tror du innerst inne vet det.
Jag önskar jag kunde säga att jag inte kände nåt högmod just då. Eller sen.
Det kommer inte bli nån Domedag.
Och låt det bli känt, att ni antingen är med Rafael eller med mig.
Så var min långa väg av goda avsikter. Vägen som ledde mig het.
Castiel. Vi behöver lite av din pow-wow här nere.
Hej.
- Han kom visst på stört. - Så ni är kvar här.
- Vi var tvugna att begrava kropparna. - Och så hittade vi lite whiskey.
- Tack för att du kom. - Vad kan jag göra för er?
Vi tror vi har hittat ett sätt att finna Crowley.
- Vad? - Du.
Vad gör ni?
Vi måste prata om Stålmannen.
- Och kryptonit. - Hur visste du vad jag sagt?
- Hur länge har du bevakat oss? - Det är bara spioner som spionerar.
- Jag fattar inte vad ni menar. - Den här demonlyan då?
- Hur kan den vara så gudomligt ren? - Och hur lurade Crowley dig med benen?
Det är både svårt att förstå och förklara.
- Släpp ut mig så kan jag... - Titta på mig.
Du måste berätta för mig vad det är som pågår.
Se mig i ögonen och säg att du inte samarbetar med Crowley.
Din jävel...
- Låt mig få förklara. - Har ni sökt efter Skärselden tillsammans?
- Visst har ni? Hela tiden. - Jag gjorde det för att skydda er.
Genom att öppna ett hål i monsterlandet?
En droppe slank ut och det var Eve. Och du vill öppna hela dammen?
För att få själarna. Jag kan stoppa Rafael.
- Ni måste tro mig. - Hur ska vi kunna lita på dig nu?
Det är fortfarande jag. Jag är fortfarande er vän.
Det var jag som hämtade upp dig från Helvetet.
Vad?
Ursäkta, men du gjorde ett pissdåligt jobb.
Vänta!
Var det meningen att jag skulle vara själlös?
- Hur kan du tro nåt sånt? - Jag tror en massa saker just nu.
Rafael kommer döda oss alla.
Han kommer göra jorden till en kyrkogård.
- Jag hade inget val. - Du hade ett val.
Du valde bara det felaktiga.
- Ni förstår inte. Det är komplicerat. - Nej, det är det faktiskt inte.
Varför hålla det hela hemligt, om du nu inte visste det var fel?
När sånt här skit händer så tar vi i tu med det.
Vad vi inte gör är att ingå ytterligare ett avtal med Djävulen!
Du får det att låta så enkelt.
- Vart var du när jag behövde höra det? - Jag var där. Vart var du?
- Du skulle bett oss om hjälp. - Kanske.
Det är för sent nu.
- Jag kan inte vända tillbaka nu. - Det är inte för sent.
- Vi kan fixa det här. - Det är inte trasigt!
Fly. Ni måste fly nu!
Nä men. Leker du med elden igen?
- Om du rör bröderna... - Jag hörde dig den första gången.
Jag lovar, inte ett hårstrå på deras rufsiga skallar.
Dessutom har de bevisat poängen för mig. Det är alltid ens vänner, eller hur?
Vi försöker förbättra oss, men det är alltid ens vänner som håller en tillbaka.
Vet du vad jag ser här? Den nya Guden och Djävulen som samarbetar.
Håll tyst och försvinn.
Jag är glad att jag kom.
Varsågod, förresten.
Vet du skillnaden mellan oss? Jag vet vad jag är.
Vad är du, Castiel? Och vad exakt är du villig att göra?
- Hej, Dean. - Hur kom du in?
Änglaskydden Bobby ritat upp är lite fel.
Det är synd vi måste änglaskydda den, eller hur?
Vad gör du här?
- Jag vill du ska förstå. - Tro mig, jag fattar.
- Bla, bla, Rafael, eller hur? - Jag gör det här för din skull, Dean.
För min skull... Du måste skoja.
- Du lärde mig att frihet och fri vilja... - Du är en barnunge, vet du det?
Du kan inte göra som du vill, bara för du kan!
Jag vet vad jag gör, Dean.
Jag tänker inte prata vett i dig.
Jag säger bara, gör det inte. Jag ber dig att inte göra det.
Det är allt. Sam, du och Bobby är det närmaste jag har till en familj.
Du är som en bror till mig. Så ber jag dig att inte göra nåt...
...så måste du lita på mig.
Annars?
- Annars måste jag stoppa dig. - Det kan du inte.
Du är bara en människa. Jag är en ängel.
Jag har lyckats håva in ganska stora fiskar innan.
Jag är ledsen, Dean.
Då är jag också ledsen.
Det var allt.
Jag antar du kallar det en tragedi, från den mänskliga synvinkeln.
Men den mänskliga synvinkeln är kanske begränsad.
Därför ber jag dig, Fader, en sista gång.
Gör jag det rätta? Är jag på den rätta vägen?
Du måste berätta. Du måste ge mig ett tecken.
Ge mig ett tecken. För gör du inte det, kommer jag...
...kommer jag göra det jag måste göra.
Översättning: Robfors
www.SweSUB.nu ~ Hämta era texter här ~