- Am crescut nu departe de aici. - Serios?
Te credeam mai degrabă genul Upper Darby.
Cartierul se întinde până la Wissahickon. Parcul acela era refugiul meu.
Ce fel de refugiu?
Faţă de orele de balet, petrecerile în pijama, Scott Baio.
- Am trei surori. - Ţi-a fost greu...
Am supravieţuit.
Nici nu ştiu cât e ceasul.
Dacă erai în pauza de prânz, la ce oră te-ai întors acasă?
E aici.
Ce ştim, domnule poliţist?
Nu e nicio urmă de intrare forţată. El l-a lăsat pe ucigaş să intre.
Părerea mea este că e ceva personal.
Mă refer la el.
Ed Russell.
Soţia lui, Jen, a găsit cadavrul şi a sunat la 911.
Erau amândoi acasă în miezul zilei?
El era un tată care stătea acasă, lucra mobilier la comandă.
Ea este contabilă.
Spune că a venit la prânz să-l hrănească pe bebeluş.
- Aţi găsit arma? - Încă nu.
Are răni de autoapărare pe ambele mâini şi o dungă nebronzată
- pe încheietură, probabil de la ceas. - Un Timex vechi.
Cu capac metalic, după cum spune soţia.
Poate ucigaşul a luat un suvenir.
Ea a atins ceva în afară de cadavru?
Doar telefonul...şi copilul. De ce?
Ţi-a mai spus şi altceva?
Da. Au un fiu, Michael, de 15 ani.
E la antrenamentul de fotbal şi încă nu ştie nimic.
Mă duc să-i spun eu.
Te rog, nu face asta.
De ce nu?
Tatăl lui a murit.
Ar trebui să afle de la mama sa, nu de la un poliţist.
Bine.
N-o să-i spun.
Megan, nu ştim unde e mama ta, aşa că îţi voi spune eu.
Tatăl tău a murit.
- Pot să te ajut? - Da. O caut pe dr. Hunt.
- Ai programare? - Eşti secretarul ei?
- Nu, sunt ÅŸeful ei. - Scuze.
Sunt Todd Fleming. Fostul ei soÅ£.
- Baftă. - La ce?
- Nimeni nu e şeful lui Megan. - Todd?
- Ce s-a întâmplat? Lacey e bine? - Da, Lacey e în regulă.
- Ce cauţi aici? - Mereu e o plăcere să te văd, Megs.
Ia-o tu.
Am venit fiindcă am un proces luni
şi am nevoie de un legist antropolog.
Eu nu sunt legist antropolog.
Ştiu.
De-asta mă şi întâlnesc cu dr. Murphy, nu cu tine.
Bine.
Dar am nevoie să-mi faci o favoare.
Am o grămadă de acte de pregătit
şi mă întrebam dacă o poţi lua tu pe Lacey mâine.
- Da. Sigur. - Da?
- Da. - E la o petrecere deseară.
O poţi lua mâine dimineaţă la ora 11:00.
- Uite adresa. - Am înţeles. Nicio problemă.
Bine?
- Eşti sigură? - Todd...
Ziceam şi eu...deci ora 11:00, bine?
Mulţumesc.
Patru plăgi înjunghiate în piept,
una în stomac, contuzii pe piept şi pe braţe,
ambele de dată recentă şi...
Este ceva în rana din stomac.
Parcă ar fi zaţ de cafea.
Din cauza ulcerului.
Culoarea maronie e produsă
de amestecul sângelui cu acidul gastric.
Mişcarea armei l-a adus la suprafaţă.
Are şi răni produse prin muşcarea obrajilor pe interior.
Şi scrâşnea din dinţi.
Tipul era stresat dintr-o anume cauză.
Ethan, dă-mi te rog soluţia de mangan.
Ce faci?
Folosesc sulfatul de mangan să descopăr peroxid de hidrogen.
Peroxidul de hidrogen interacţionează cu enzimele din sânge.
Am văzut aceeaşi reacţie pe podeaua de la locul crimei.
- Peroxid de hidrogen ca cel... - Din produsele de curăţat.
- Stai aşa, pleci? - Nu mai face nimic până nu mă întorc.
Soţul dvs avea duşmani?
Nu, din câte ştiu eu.
Toată lumea îl plăcea pe Ed.
Ne mergea atât de bine, apoi...
Apoi s-a întâmplat asta.
Unde e fiul meu? De ce nu a venit aici?
Partenerul meu s-a dus să-l ia. Vor ajunge în curând.
Mă scuzaţi.
Bună, dr. Hunt.
Ţi-a spus că n-a atins decât cadavrul lui Ed,
- copilul şi telefonul, nu? - Da.
Minte.
BODY OF PROOF Sezonul 1 Episodul 7
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Le-ai spus poliţiştilor că ai verificat
dacă soţul tău era mort şi apoi ai sunat la 911.
Da.
Am găsit urme de peroxid de hidrogen pe faţa soţului tău,
de asemenea şi în sângele de pe podeaua bucătăriei.
Dr. Hunt crede că cel care ţi-a ucis soţul
a curăţat locul după ce a murit el.
Credeţi că eu am fost?
Nu înţeleg ce fac aici.
Dacă a intrat cineva în casă, unde era tata?
Te va pune la curent mama ta. Eu am venit doar să te iau.
Pe ce post joci?
Încălzire pe bancă.
Din cauza astmului. Rareori am o criză,
dar mă ţin pe tuşă majoritatea timpului.
Nici eu n-am făcut parte din echipa de bază.
Nasol. Dar îmi place să joc.
În weekend merg la Touch League.
- Mâine avem meci. - Părinţii tăi vin să te vadă jucând?
Da, sigur. Tata e prea ocupat cu bebeluşul,
iar mama nu pleacă niciodată de la birou.
Dar mama ta vine zilnic acasă să-l hrănească pe bebeluş, nu?
Astea-s noutăţi.
Mă rog.
Toată lumea se învârteşte acum în jurul lui Sophie.
De ce să-i fi făcut rău? Totul era minunat.
Pot să garantez
că nu era totul minunat cu soţul tău.
Soţul tău avea ulcer perforat şi răni pe gingii.
De ce era atât de stresat?
Din cauza banilor.
Şi încă un copil.
Aveţi idee cât e de greu
să munceşti şi să-ţi creşti şi copiii, în acelaşi timp?
Dar noi am reuşit, împreună.
Mike.
Ce se întâmplă, mamă? Unde-i tata?
Doamne, Mike.
Tatăl tău e mort.
Îmi pare rău că v-am făcut să aşteptaţi. Kate Murphy.
Todd Fleming. Nicio problemă.
Niciodată nu eşti prea departe de birou.
Deci...fostul soţ al lui Megan, nu?
Da. Da, ştiu, sunt o curiozitate a naturii.
M-am uitat pe dosarul trimis. Manny Santos.
- Da. - Nu e clientul tipic "McKinney & White".
Da, am preluat cazul pro bono.
- Face bine la suflet. - Serios?
Eu credeam că nu poţi apăra pro bono fără acceptul baroului.
Îmi place taxa ta de consultanţă.
Nu prea ştiu cum m-aş simţi
să apăr pe cineva acuzat de furt de maşini.
Nu, a fost...o călătorie terminată prost.
Manny este un băiat bun. Doar că a făcut o prostie.
Problema e că procuratura vrea să-l judece ca adult,
ceea ce înseamnă ani mulţi de închisoare.
N-are certificat de naştere?
- Nu, e imigrant ilegal. - Am înţeles.
Mama lui a murit acum doi ani,
- aşa că locuieşte cu unchiul său care... - E tot imigrant ilegal. Priceput.
Şi vrei să determin ce vârstă are Manny?
Bine. Adu-l aici luni.
Luni, la ora 9:00, are proces. Nu se poate mâine?
Lacey? Salut. Eu sunt.
Bună.
M-am întâlnit cu tatăl tău azi.
Da, mi-a spus că mă iei tu mâine.
- Da? - Da. Ai ceva împotrivă?
- Nu, nimic. - Fiindcă ultima oară
când ne-am văzut, ai spus că te presez.
- Ne duci doar la ora de călărie. - Poftim?
Da, pe mine, Betsy şi Sarah. Nu ţi-a spus tata?
Nu, dar...
E în regulă. Ne vedem mâine.
Pa.
Cunosc privirea aia.
De fapt, şi eu.
Tocmai am vorbit cu Lacey.
Credeam că-mi voi petrece toată ziua cu ea, doar noi două.
Nu.
Asiguri transportul pentru copila ta şi prietenele ei.
Aşa fac părinţii. Dacă îţi cer prea mult...
Nu, nu. Abia aştept să-i cunosc prietenele.
Bine. La revedere, dr. Murphy.
La revedere.
Corectează-mă dacă greşesc, dar nu cumva eşti la lucru mâine?
Îmi ţine cineva locul.
Se pare că Ed era un tată excelent.
Încă mai crezi că soţia lui a făcut asta?
Înjunghierea în ventriculul stâng i-a cauzat moartea.
Următoarele răni au fost postmortem, deci Bud are dreptate.
A fost ceva personal.
Rănile sunt adânci de 16.5 cm
şi au fost făcute cu aceeaşi lamă.
La suprafaţă, rănile au fost înţepate, nu tăiate.
Ambele părţi erau zimţate.
Ce fel de cuţit este total zimţat?
Ed construia mobilă, nu?
Am intrat
şi era linişte.
M-am dus
să văd ce face Sophie.
Şi...
atunci...
Apoi ce aţi făcut?
M-am repezit lângă el, pe jos
şi...
nu mai respira.
Apoi am sunat la 911, dar ştiam...
Fiul tău părea destul de surprins
că ai venit acasă la prânz.
Ed a zis că are probleme cu copilul,
aşa că m-a sunat şi am venit.
Vii des acasă la prânz?
Atunci când pot.
Nu-i prea uşor cu un bebeluş.
Şi Mike cum este?
Ştii cum sunt băieţii.
Nu le plac prea mult bebeluşii.
Dar e un copil grozav
şi va trebui să depăşească momentul.
Bine, Jen, mulţumesc.
Doamna Russell.
Deci ea îl înjunghie, el cade,
apoi îl mai înjunghie de câteva ori să fie sigură.
E mizerie mare,
aşa că?
Ia unul din astea să cureţe.
Şi sună la 911 înainte să fi terminat?
De ce să faci curat dacă laşi cadavrul?
Crima nu este o acţiune făcută cu capul limpede.
Nu.
Ştia exact ce face.
Poate acoperă pe cineva.
- Ce-ai găsit? - Asta nu poate fi amprenta lui Jen.
Nu, dar poate fi a fiului ei.
Doamnă Russell, răspundeţi-ne la întrebări.
Ştim că ai şters urmele de pantofi ale fiului tău.
De ce credeai că şi-a ucis tatăl?
Ed avea nişte contuzii de la nişte lovituri recente.
A fost vorba de fiul vostru?
Avem confirmarea că a chiulit ieri de la şcoală.
Doamnă Russell, te rog spune-ne unde e Mike.
Nu ştiu.
Sunt arestată?
Rămâi cu ea până te anunţ eu.
- Poate se înşeală, ştii? - Cum aşa?
A spălat urmele pe care le credea ale fiului ei.
Dar dacă se înşela?
Dar dacă nu? Trebuie să discutăm cu Mike.
Succes în a-l găsi.
Halal mod de a jeli.
Ce aţi vrea să fac, să stau acasă cu mama?
De fapt, da.
Numai dacă nu cumva te simţi vinovat de ceva.
Vrei să-mi spui ceva? Am vorbit cu directorul şcolii.
Ai omis să-mi spui că ai chiulit ieri.
- M-am dus să mă întâlnesc cu cineva. - Cu cine?
- Cu o fată. - Cum o cheamă?
Carla.
Carla şi-atât?
Nu-i ştiu numele de familie.
Ne-am cunoscut pe net. Ieri trebuia să ne întâlnim în realitate.
Unde aţi fost?
Niciunde. N-am avut curaj s-o întâlnesc. M-am dus să mă joc pe computer.
Nu mă minţi, copile.
Te-ai certat cu tatăl tău cu o zi înainte de a muri.
- Ce ţi-a făcut, te-a pedepsit? - Da, şi?
Poate nu te-ai mai controlat, te-ai dus în garaj,
- ai luat o unealtă de-a lui şi l-ai ucis. - Nu mi-am omorât tatăl.
Atunci cine l-a omorât? Carla?
Nu! Eu...
Nu ştiu. Eu...
Stai. E un tip, Jake. Uneori...
Tata îl mai plătea să-l ajute la mobilier.
- Poate el a făcut-o. - Ia să ghicesc...
Nici lui Jake ăsta nu-i ştii numele de familie, nu?
Salut.
- Bud a aflat ceva de la băiat? - Puştiul i-a dat un pont.
S-a dus cu Sam să-l caute
- pe un zilier care muncea cu Ed. - Bine.
- Bine? - Nu-mi prea dau seama
ce l-a determinat să-şi ucidă tatăl.
- S-a simţit neglijat? - Era un tată care stătea acasă
şi, din câte văd, era un tată bun.
Cu fetiţa cea mică, dar poate nu şi cu Mike.
Uneori, puştii o iau razna, ştii?
Ştiu că ne scapă ceva.
Ce anume?
Mama m-a învăţat că pe copii îi atragi
cu covrigei, ciocolată, gumă.
Vreau ca Lacey să mă iubească, nu să-i cadă dinţii.
Îmi vei mulţumi mai târziu.
N-ar trebui să pleci?
Fir-ar.
Câte surori aveai?
Trei.
Adu punga.
Deci, ar trebui să-l credem pe puşti?
Mama lui Mike a şters urmele.
Nu avem nicio dovadă că a fost el.
Şi ce facem acum?
- Nu-ţi place bucătăria ta. - Poftim?
Poate nici ţie nu-ţi place bucătăria ta, nici mie a mea.
De parcă ar ieşi ceva.
Alo, băieţi!
Nu-mi place bucătăria mea.
Cine mă ajută să-mi placă din nou?
Alo!
Ridică-te. Haide.
Ridică-te.
Drăguţ ceas.
E cadou.
A meritat să ucizi pentru el?
Haide.
Nu pot să cred.
Bună.
Bună. Sunt mama lui Lacey.
- Mă bucur să te cunosc. - Bună.
- Salut. - Salut.
- Ai întârziat. - Scuze.
- Bine. - Tu cine eşti?
- Peter. Lucrez cu mama ta. - La morţi?
Da. De fapt,
ieri a fost ucis un tip pe nume Ed Russell,
iar acum încercăm să găsim vinovatul.
Ar trebui s-o laşi în pace pe mama ta.
Cine vrea prăjitură?
Ed mi-a dat ceasul ca plată.
Nu mai avea bani.
Şi de ce ai fugit?
Cine ştie ce voiaţi să-mi puneţi în cârcă?
Cum ar fi spargeri, furturi,
trafic de bunuri furate? Citeşte-ţi cazierul.
Lucrurile tind să dispară când eşti prin preajmă.
- N-am luat nimic de la Ed. - Zău?
Am găsit pila asta în lada ta cu scule.
Are aceeaşi lungime cu cea care l-a ucis pe Ed.
Vom trimite asta la laborator pentru testarea sângelui,
dar poate ne salvezi din timp.
Ed a fost prietenul meu.
Ştia că am avut probleme în trecut. El m-a lăsat în pace.
Jur, nu l-am ucis eu.
- Bună. Todd Fleming. Am venit la... - Bună dimineaţa.
Dr. Murphy, bună.
- Ce mai faci? - Clientul meu, Manny Santos.
- Bună, Manny. - Bună.
Stabilirea ştiinţifică a unei vârste exacte este problematică.
Nutriţie, genetică, traume din copilărie... toate pot influenţa creşterea.
Putem face platoul epifizeal de creştere, dar după ochi, pot să-ţi spun
că ţesutul adipos subcutanat pare prepubescent,
ca şi lipsa părului facial şi dezvoltarea musculaturii.
Desigur, există o modalitate uşoară de demonstrare a pubertăţii.
Ce vrei să fac?
Verifică stadiul de dezvoltare al...ştii tu ce.
Asta nu intră în atribuţiile mele.
Am nevoie de rezultat cât mai repede posibil.
Atunci verifică-i tu...ştii tu ce.
Tu eşti doctor. Nu cred că pe mine mă lasă s-o fac.
- Ce se întâmplă? - Trebuie să-ţi verific ouţele.
- Eşti sigură că nu vrei? Fetele le adoră. - Pe tine te adoră.
- Credeam că azi eşti cu fiica ta. - Am fost.
Am auzit că s-ar putea să ai arma crimei.
Pare că se potriveşte.
Da, numai că laboratorul n-a găsit sânge pe ea.
Stai puţin.
E ceva în ţesutul subcutanat.
- Ethan? - Da?
Arată ca... solzii de peşte.
Nu sunt de la Ed, deci trebuie să fi venit de la criminal.
Am auzit că unii folosesc o pilă să scoată solzii peştelui.
Poate lucrează într-un supermarket, restaurant...
Magazin cu animale de companie? Bine, poate nu chiar aşa.
Băieţi, nu sunt solzi de peşte.
Sunt scuame de piele umană.
Lacey.
Cred că o să te descurci singură.
Fă testul cu hematoxilina şi sună-mă când ai rezultatele.
Cum a fost la ora de călărie?
Bine. Cum merge cazul tău?
- Ce anume? - Ed Russell. Ne-a spus Peter.
Poliţia crede că a fost fiul lui adolescent.
- Tu ce crezi? - Nu suport să mă gândesc că un copil
şi-ar urî părintele atât de mult.
Vorbeşte, Ethan.
Am testul. Ce caut?
Uşoara îngroşare a epidermei cu un strat granulos.
Bun...văzut...
văzut...
şi văzut.
Vezi vreun orificiu folicular blocat?
Stai puţin...
Da. Da, văd.
Dar nu e eczemă. Nu e nicio inflamaţie.
E ihtioză. O boală ereditară.
Va trebui să faci un test ADN să confirmi,
dar spune-i lui Bud că cine l-a ucis pe Ed Russell se exfoliază,
precum arsurile de la soare.
Bine, îl anunţ imediat.
Vreau doar să spun că a fost nemaipomenit. O, Doamne.
Gata. Dă-le jos.
Ghici cine a diagnosticat o ihtioză.
- Nu vreau să ştiu. - Ethan...
- Pe bune, nu-mi spune. - Taci şi vino încoace.
Bună.
Ce crezi?
Trebuie să faci o radiografie completă. Poţi să laşi bluza jos.
- Ridică mânecile. - N-ai nevoie de mandat?
Nu. Te-am prins cu ceasul mortului, iar ţie îţi pasă de mandat?
Ucigaşul lui Ed are o boală de piele numită ihtioză.
Acum ridică mânecile sau mandatul va fi pentru căutarea în cavităţile corpului.
- Să ai o zi bună. - Asta e tot?
Da. Scoate-l de aici.
Hai.
La dreapta, pe hol.
Alte simptome ale bolii?
Transpiraţie...singurul mod în care corpul eliberează căldura,
mici probleme cu respiraţia, congestie, astm.
- Astm? - Da. De ce?
- Nu ştiu unde este Mike. - Nu s-a întors după meci?
Şi încep să mă îngrijorez.
De aceea avem mandat de percheziţie pentru camera lui.
- Mike are ihtioză, nu? - Ce legătură are asta?
Ieri la secţie, nu l-ai putut privi în ochi...
Pentru că te uitai la picioare să vezi dacă n-are sânge pe ele.
Sam.
Vă rog, opriţi-vă.
Ştiu că trebuie să ţi se pară imposibil.
Dnă Russell, ce s-a întâmplat? De ce se certau?
Ed voia să-i ia computerul lui Mike.
Iar Mike era aşa furios.
Nu pot să cred că ar face ceva atât de îngrozitor.
"Îl urăsc atât de mult. Aş vrea să-l fac să dispară."
Aici sunt toate discuţiile dintre Mike şi Carla.
Se pare că s-au întâlnit pe site-ul ăsta. La început au vrut să se cunoască,
dar după aceea, Carla a vrut detalii... şcoală, clasă, culoare păr, aniversare.
Mike şi-a spus păsul destul de repede.
"E la spatele meu tot timpul. Nu pot face nimic cum trebuie."
"Vrea să-mi ia computerul."
Adică, adio Carla.
Şi salutare, motiv. Au vorbit despre fuga împreună.
Deci Ed află şi încearcă să-l oprească. Asta e ultima picătură. Mike îl ucide.
Şi dispare ratând întâlnirea cu Carla. Priveşte.
Trimis azi..."Scuze că te-am ratat ieri."
"Eşti tot aici? Sunt gata să fug."
Se întâlnesc azi la 15:00 la cafeneaua Felicia.
Bravo, Neal.
Eu îţi cer un platou epifizeal şi tu faci radiografia întregului corp?
Ia ghici de ce.
- Dr. Hunt începe să te jupoaie? - Nu.
Ba da. Aruncă o privire.
Todd, ce se întâmplă dacă Manny e declarat minor?
Şase luni la casa de corecţie. Dar mă străduiesc
- să-l eliberez condiţionat. - Şi apoi acasă?
Da. De ce?
Poţi vedea din analiză că oasele picioarelor nu se îmbină că la adulţi.
E minor. Dar nu se poate întoarce acasă.
Am văzut arsuri de ţigară pe abdomen şi coapse.
Radiografiile arată fracturi de coaste vindecate recent şi un humerus rupt.
Şi totul în decurs de doi ani, de când stă cu unchiul.
Sunt conforme unui abuz fizic.
Nu trimitem puştiul înapoi la agresorul lui.
Staţi puţin. Adică nu depuneţi mărturie? Îl vreţi în puşcărie?
Sigur că nu. Spunem că trebuie să faci ceva.
- Vreun semn de Carla? - Lasă aia.
Niciodată să n-ai încredere în profilul unei femei de pe net.
Serios? Tu de unde ştii?
- Are zahăr? - Nu.
- Am cerut zahăr. - Zi mersi că au cafea.
Îmi dai voie?
Cu ce vă ajut?
- O cafea slabă şi dulce. - Da, sigur.
- Ce faceţi aici? - Cred că ştii, Mike.
Te-ai luat la harţă cu tatăl tău cu o seară înainte de a muri.
- El voia să-ţi ia computerul. - Asta nu înseamnă că l-am omorât.
- Astea, da, Mike. - În plus, plănuiai să fugi cu Carla.
Şi asta cum o explici?
Pentru ce să mai stau? Mama are alt copil. Tata e mort.
Nimănui nu-i pasă de mine.
Ce păcat.
Ed Russell a muncit toată viaţa pentru familia lui.
Asta îi este răsplata?! Eu n-o să am copii.
Te anunţ când voi avea rezultatul ADN.
Am auzit că ai prins criminalul.
Un băiat de 15 ani îşi înjunghie tatăl pentru că voia să-i ia computerul?
Şi te nedumereşte, nu?
- Da. - Păi află de ce.
Credeam că nu ne pasă de ce.
Dr. Hunt, Ethan are nevoie de tine în laborator.
Mare chestie ai făcut azi cu radiografiile şi raportul radiologic.
Pe puţin 1.000 de dolari.
E avocat. M-am gândit că-l punem să plătească.
- Ce e asta? - Să nu spui nimănui că eu ţi-am dat-o.
Îmi distrugi reputaţia.
Ai vrut să vorbim?
Da. Am comparat ADN-ul lui Mike cu scuamele găsite pe Ed.
Se potrivesc, dar numai parţial, deci...ori a eşuat testul
ori scuamele sunt de la Ed, dar Ed n-avea ihtioză.
De unde o are fiul lui dacă boala e ereditară?
- Găseşte-l pe Peter şi spune-i exact aşa. - Stai. Ce ţi-am spus, mai exact?
- Că Ed nu e tatăl lui Mike. - Bineînţeles!
- Ce-ai găsit despre Jen Russell? - Nume real, Jennifer Burke.
I-am căutat numele şi l-am găsit tocmai în Arizona,
unde acum 15 ani a depus plângere pentru maltratare
- împotriva lui Tim Scanlon. - Se pare că a fugit cu bebeluşul Mike
şi şi-a schimbat numele când s-a măritat cu Ed.
Dlor detectivi. Îl avem pe Scanlon.
Tică... A fost în cafenea.
Exact în spatele tău, ceea ce-l face Carla.
Am găsit IP-ul de la primele comunicări de acum un an.
- O instituţie de reeducare din Flagstaff. - Acolo s-a dus Scanlon după ce
a ieşit din închisoare pentru acuzaţia de tentativă de crimă.
De atunci, a fost pe toate site-urile, pozând în Carla, căutând un băiat de 15 ani
- cu caracteristicile lui Mike. - Unde e Mike?
- În arest. - Şi Jen?
- Jen? - Pleacă.
Te-am căutat la telefon. Trebuie să vorbim.
Ed n-a fost tatăl biologic al lui Mike, nu-i aşa?
Lasă-mă în pace, te rog.
Cred că adevăratul lui tată l-a ucis pe soţul tău.
Stai. Auzi ce spun?
Mike e nevinovat. Spune-mi doar că am dreptate.
- Şi poliţia îl va elibera. - Te înşeli.
Şi nu mai am ce să-ţi spun.
Jen!
Jen?
Eşti bine?
Doamnă Russell?
Poliţia Philadelphia!
Au ieşit prin spate! Duceţi-vă!
- Scanlan! - Acolo între copaci!
E acolo!
Scanlan, arată mâinile!
Scanlan, dă-i drumul.
Arată mâinile! Dă-i drumul, Scanlan!
- S-a terminat, Scanlan! - Târfa asta mi-a luat fiul!
- Nu va fi niciodată fiul tău! - O să-ţi frâng gâtul!
Hai, arată mâinile! Arată-mi mâinile, Scanlan!
- Acoperă-mă, Sam. - Te acopăr.
Eşti arestat pentru uciderea lui Ed Russell.
Cheamă o ambulanţă!
Ce s-a întâmplat cu Tim a fost parcă în altă viaţă.
Nu mi-a trecut prin cap că ne-a găsit.
Şi de ce să-l ţintească pe Ed?
Nu l-a ţintit. Îl voia pe Mike.
Planul lui era să-l ademenească pe Mike departe de casă
şi să-i spună că e tatăl lui adevărat.
Dar Mike nu s-a prezentat şi Tim a venit acasă.
Ed lucra când a ajuns el.
Tim ştia probabil destule despre familie încât să-şi facă loc.
Frumuşel copil.
Cred că fotografia l-a făcut să-şi piardă controlul.
Tu ai venit acasă, ai văzut urmele şi ai crezut că sunt ale lui Mike.
De unde să fi ştiut că sunt ale tatălui său?
Rezistă, puştoaico. Mama ta va fi aici curând.
Ce e asta?
O casă de copii. Unul dintre colegii mei e în conducere.
Manny va avea nevoie de un sponsor...
- O firmă care să-i dea de lucru. - Vrei să-l angajez?
Pune-l la muncă vreo câteva ore pe săptămână.
- Nu ştiu dacă firma mea va fi de acord. - Ei, haide. E un PR minunat.
Şi nici pentru suflet nu-i rău.
Da.
Ne vedem la tribunal, dr. Murphy.
Ai fost groaznic de tăcută azi.
Am fost furioasă pe tine de câte ori
nu veneai din cauza muncii tale.
Dar azi...ai venit.
Fiul a făcut-o?
Nu. A fost altcineva.
- L-ai prins? - Da, cu mult ajutor.
- Prietenele mele cred că eşti de treabă. - Serios? Aşa cred?
- E cam ciudat. - Da.
Ştiu...
cum te simţi... când eşti uitată.
Şi îmi pare rău că... te-am făcut din nou să te simţi aşa.
Ai toate motivele să te îndoieşti de mine.
Dar sper că... nu te îndoieşti că te iubesc.
Poate ne mai duci cu maşina sâmbăta viitoare?
Mi-ar face mare plăcere. Dar fără gustări.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro