Din episoadele anterioare...
Noi le spunem "culturi avansate".
Jack spune tot felul de prostii despre tine, cum că ai fi ordonat executarea lor.
E adevărat. I-am ordonat lui Mitchell să scoată afară ACS şi să-i ucidă.
Nu erai autorizat să deschizi focul.
Te cunosc, Julius. N-ai ajuta un om care se îneacă
dacă n-ai avea ceva de câştigat.
Amândoi ştim că lucrurile trebuiesc schimbate
şi aş dori ca tu să fii parte din asta.
Îmi interzici să-mi caut fiica?
Să lăsăm ca echipa de salvare să-şi facă datoria.
Copiii noştri au murit din cauza C23.
Ne-am confruntat cu o extincţie. Mi-am pierdut ambii băieţi.
Există încă o mulţime de lucruri despre acest loc pe care nu le ştiţi.
Cât timp a fost acolo?
Vorbim de zeci de mii de ani.
Vrei să spui că oamenii au mai fost aici înainte?
Nu ştiu, dar asta schimbă totul.
Calul mută două pătrăţele într-o direcţie, una în cealaltă, ca un L.
Singura piesă care poate sări peste celelalte.
Intră.
Haide.
Ei bine...?
Maxilarul ăsta inferior a aparţinut unui fel de primate.
Nu-mi place să-ţi stric buna dispoziţie, dnă Down,
dar au existat exemplare fosile de pe Pământ pe ultimul transportor.
Dacă este de aici, dacă este hominid,
asta face ca oricare altă descoperire ştiinţifică făcută de om
să pară modestă.
Ascultă, Stella...
Ce este, Richard? Poţi să-mi spui.
O să-ţi spun ceea ce ştiu ca e adevărat.
Nu-ţi voi da explicaţii si nu voi face raţionamente,
pentru că nu le am.
Singurul lucru pe care-l voi spune
este că eu nu cred în fantome şi ştiu că nu sunt pe cale să înnebunesc.
Ai de gând să-mi spui ce este?
Copiii mei sunt aici.
- Richard... - Aici, Stella.
Nu este o halucinaţie.
Am simţit prezenţa lor la început, apoi...
Eu o fac.
Şi nu am luat-o razna.
PROSCRISII Sezonul 1 Episodul 5
Traducerea: Andrada2003/BlackAmber/FlorinA SubTeam
www.subs.ro
Mama ta ştie că eşti aici?
Da. Dar a ta?
O faci doar ca s-o enervezi?
Pentru că asta e treaba ta, nu?
Treaba mea e să salvez domniţele în primejdie, îţi aminteşti?
E rândul tău.
Bere pentru mine şi nectar de portocale pentru doamne!
Dacă îţi face careva probleme, anunţă-mă. Voi rupe nişte fălci!
Mama ta ştie că eşti aici?
Ai whisky?
Desigur. Scoţian sau irlandez?
Scoţian.
Nu ştiu dacă eşti nou pe transportor,
dar whisky-ul, la fel ca şi cele mai multe lucruri
care au legătură cu satisfacţia imediată,
nu este privit ca o resursă prioritară.
"Resurse prioritare"!
Ce mod de a vorbi e ăsta?
- Al preşedintelui Tate. - Cine?
- Tate. - N-am auzit de el.
De unde eşti?
Ai fost vreodată până pe coastă, fiule?
E în zona închisa. Radioactivă.
Să nu crezi tot ce ţi se spune. Omul are nevoie de mare.
E casa mea.
Da...
Îmi place să mă gândesc la autostradă ca la casa mea.
Las geamul jos, las vântul să-mi sufle în păr...
Ai dioptrii mari? Îmi mai trebuie 5 din astea.
- Unde ţi-e cardul? - Cardul?
Aici trăieşti!
Aş putea să-ţi tăbăcesc fundul.
Vreau să-ţi văd actele.
Numele meu este Pak.
Şi o să plătesc în stil vechi.
Haide, frumoaso. Ia-le pe toate.
Şi adu-mi un whisky decent.
Care-ţi face ochii să strălucească.
Dă-i bătrânului băutura.
Oi!
Ah, normele zonale. Făcute să fie încălcate la 14 ani.
Când aveam 14 ani, am fost voluntar în Brigada de construcţii.
Da, eşti o ciudată. Adică erai la 14 ani.
A fost genial, toată lumea lucra împreună,
iar nopţile obişnuiam să stăm în jurul focului şi oamenii cântau din chitară.
Da? Cânţi Kumbaya?
Nu mă lua peste picior. Construiam pentru viitor.
Unitatea 91.
Bătaie în bar.
Pe ce punem pariu că XP sunt implicaţi?
N-aţi văzut niciodată această planetă! V-aţi ghemuit aici, în gaura asta.
Haideţi! Veniţi şi vedeţi voi înşivă.
Scuzaţi-mă! Scuzaţi-mă!
Pariez pe bătrânel!
Ştim cu toţii că ofiţerii PAS nu pot alerga!
E a mea.
Domnule, trebuie să ne arătaţi documentele şi să veniţi cu noi.
Ce sunt alea?
Diamante.
Jokerul ăsta aruncă diamante în jur de parcă ar fi alune?
Haide.
Veniţi şi vedeţi! Veniţi să vă vedeţi planeta!
Avea zeci din astea.
Poate a trecut pe la Tiffany
înainte să sară din transportor.
Nu, le-a găsit chiar aici, pe Carpathia.
Este posibil?
Nu ştiu nimic despre vreun depozit de diamante,
aşa că este puţin probabil.
Dar mai degrabă aş căuta diamante decât o grămadă de oase vechi.
Dacă ratezi startul,
ajungi să lucrezi în mină, nu să fii proprietarul ei.
Să păstrăm asta între noi. Nu trebuie să-i spunem lui Stella Isen.
Ţine minte... cunoaşterea înseamnă putere.
Da, bine, cunoaşterea e supraapreciată, de fapt.
Asta este puterea.
Nu încă.
Distracţia s-a terminat.
Abia a început.
Numele?
Wee Willie Winkie.
Încearcă din nou.
Mi se spune Pak.
Trebuie să vii cu noi acum, Pak.
Să dai explicaţii cu privire la aceste diamante, lipsa actelor
şi, în general, de ce eşti aşa o mare belea.
Veniţi cu mine.
De ce ar trebui să facem asta?
Vă voi arăta unde sunt diamantele.
Sau te ducem înăuntru, te aruncăm într-o celulă
şi te facem să ne arăţi.
Opreşte-te chiar acum!
Nu şi-au verificat armele aseară şi nu ştim unde sunt.
Cum adică, nu ştii?
I-a văzut cineva pe Cass şi Fleur în această dimineaţă?
Unde te grăbeşti aşa?
Doi dintre ofiţerii mei au dispărut.
Au dispărut?
Nu s-au prezentat la datorie. Ultima oară fugăreau un beţiv la bar.
Dl Diamant. Lui Jack îi sclipea ochii după el.
Da, o să merg la bar.
Salut-o pe fiica ta.
A fost o luptă aici noaptea trecută.
Aşa e.
Doi dintre ofiţerii mei au fost prezenţi.
Cel care a început n-avea acte.
Spunea că-l cheamă Pak.
N-a început el. Era început deja.
A vorbit cu cineva? Cu XP, în principal.
Şi cu el un pic. Tipul de aseară?
Da, a fost incendiar. Presupunea că e din ocean.
Din ocean?
Spunea că era casa lui.
- Poate e un ACS. - Era prea bătrân pentru un ACS.
Asta-i tot? S-a terminat interogatoriul?
Două persoane sunt dispărute, Lily.
Îţi mai aminteşti ceva?
Lovea bine cu pumnii.
Aş zice că a văzut ceva lupte în bar la vremea lui.
N-avea card sau altceva. Avea un tatuaj.
Ce fel de tatuaj?
Însemnele primilor XPS şi data debarcării primului om.
- Apoi, numele ăsta, Pak. - Prescurtarea de la Patrick.
Poate că e Patrick, primul care a aterizat pe Carpathia.
Patrick Baxter care a luat-o razna şi şi-a ucis comandantul.
Pe lângă asta, după aceea, a decolat cu o navă
ştiind că îl vor doborî rapid câmpurile energetice de pe Carpathia.
Poate că a supravieţuit.
S-a raportat o minge de foc.
Nimeni nu l-a căutat cu adevărat.
A fost o minge de foc.
Putea supravieţui, să fi ieşit cumva.
Timp de 11 ani, singur?
Acum ştim că nu era neapărat singur, nu?
De ce a venit înapoi aici?
Nu ştiu. E cu Cass şi Fleur. A menţionat oceanul.
- O să merg să văd. - Stella?
M-ai mai oprit înainte. Nu şi de data asta.
Oceanul este o zonă închisă.
E şi locul unde începe viaţa. Trebuie să văd cu ochii mei.
Nu va fi jenant.
Ne-a pierdut.
Nici vorbă să ne întoarcem pe întuneric.
Am făcut bine că am rămas.
Şi sunt sigura că toată lumea va vedea asta aşa.
Jack e prea sensibil pentru a ne lua peste picior.
Totuşi suntem rătăciţi.
Se simte mult mai bine pe timp de zi, nu?
Aţi dormit bine, dlor agenţi?
Solul n-a fost prea tare pentru voi?
V-am auzit mormăind.
Totuşi, dacă vă ajută...
Aţi făcut ceva de bun-simţ.
De ce ne-ai adus aici?
Aveam nevoie de lumina zilei acolo unde mergem.
Du-ne acum, înapoi la Forthaven.
Vă pot arăta mai mult decât diamante. Haideţi.
Pot să-ţi arăt un şut în fund.
Cadavrele.
Ce cadavre?
Veniţi şi vedeţi. Nu departe de aici.
Ar trebui să mergem înapoi, să aflăm cine este.
Să vedem ce cadavre sunt.
Ne conduce spre o himeră!
Nu crezi că suntem în stare să-l înfrângem?
Haide! Unde e spiritul de aventură?
Jack.
Unde crezi că te duci?
Avem o problemă.
- Ei bine, două de fapt. - Noi?
Îl ştii pe cel de la bar care arunca diamante în jurul lui?
Da, abia aştept turul doi cu Ice Man.
În timp ce vă distrăgea cu pietre preţioase,
nu v-aţi mai ocupat să-i aflaţi identitatea?
- Cine este? - Cred că ar putea fi Patrick Baxter.
Din prima echipă care a aterizat.
- Unde este? - Dincolo de gard.
Trebuie să-i dăm de urmă.
- Noi? Nu ai calificare de expediţionar. - Jack, te rog, am nevoie de ajutorul tău.
- De ce ţii cu tot dinadinsul să vii? - Îi are pe Cass şi Fleur.
Dacă sunt cu el, sunt în mare încurcătură.
Să mergem.
Bine, mi-a ajuns. Spunea că e aproape.
Tu, Rip Van Winkle, opreşte-te sau voi trage în ambele picioare.
Fii drăguţă cu mine.
Eu sunt drumul vostru spre casă, îţi aminteşti?
N-am mai fost aici înainte. Ne îndreptăm spre zona închisă, nu?
Nu mergem acolo. Tu!
Te reţin pentru trei încălcări ale Codului.
Speriaţi?
Dacă e plin de radiaţii, da, pentru că îmi iubesc părul şi pielea.
Îl depăşeşte, asta e sigur.
Nu-i ascultaţi pe XPS. Ei nu ştiu nimic.
Cum am supravieţuit atât de mult aici?
Ne-ar ajuta, poate, dacă ne-ai spune câteva lucruri simple,
cum ar fi cine eşti, ce faci şi...
Dumnezeule!
Se pare că avem o problemă.
Lăcomia, materialismul, rădăcina tuturor relelor.
Când oamenii îşi pierd respectul pentru mister,
e înlocuit rapid cu o poftă inutilă de metale şi bagatele.
Vă rog, nu mai râvniţi aceste articole nefolositoare.
Îndreptaţi-vă atenţia spre Spiritul Universului,
care ne-a adus aici de la bun început.
Văd că a crescut congregaţia ta.
Mulţi au încercat să suprime credinţa, Richard. Toţi au dat greş.
Unii prieteni din Consiliu consideră că ar trebui să mi se dea un portofoliu.
Să ghicesc.
Nu-l vrei pentru tine însuţi, dar presiunile te obligă să-l accepţi.
Binele public.
- Nu există portofoliul ăsta. - Exact.
Mie îmi sună a vorbe mari
care să-ţi permită să-ţi bagi nasul oriunde vrei.
Numai atunci când e vorba de binele public.
Nu te mai încrunta, Richard.
Vei îmbătrâni prematur.
Ar trebui să mai lucrezi la armonia interioară.
Să sperăm că prietenul tău e în zonă, să ne ajute dacă iese rău.
Rudi nu e prietenul meu.
Nu le spune aşa ceva. Zi-le că eşti gata să-i fii soţie.
S-ar putea să fie ultima noastră ocazie.
Te ajută, nu? Cu teama.
Deci...
... putem trece,
dacă eu duc armele.
Bine, nu vrem să trecem Să ne întoarcem.
Nu, nu.
Nu mai există opţiunea asta în meniu.
Tu ai pus la cale asta?
Am locuit cu ei. Sunt oameni OK.
Au încredere în mine.
Eu sunt tunelul tău de siguranţă.
Iei înapoi armele când nu ne mai vezi.
Poţi să ai încredere în mine,
- în general. - Nu!
De ce ai făcut asta?
Acolo unde mergeţi, nu aveţi nevoie de arme.
Unde ţi-e spiritul de aventură acum?
Se îndreaptă spre coastă.
Acolo e toxic.
Poate că ştie ceva ce noi nu ştim.
Supravegherile alea devreme au fost extenuante.
- De ce se întoarce Baxter? - N-am idee.
- Ce vrea? - N-am idee.
Unde se duce cu Cass şi Fleur?
Îţi dau tot primul răspuns.
Văd că ţi-au dat meseria de poliţistă.
Nu înţeleg cum poţi să-ţi ucizi prietenul şi comandantul.
L-aş strânge de gât pe Riley chiar aici.
E urât ca porcul, nu-i în toate minţile,
dar apoi îmi amintesc ce bun căutător de urme e.
Probabil are o mamă undeva, care-l iubeşte.
Baxter a fost primul care a ajuns aici.
Da, asta l-a transformat într-un psihopat.
Cred că e stupid să-ţi cer să ne duci înapoi.
Voi doi. Un bătrân nebun. Sunteţi liberi să plecaţi, dacă vreţi.
Ştii că nu plecăm.
Văd cum te gândeşti...
La ce te gândeşti?
Unde ne duci?
Ce-i cu cadavrele despre care vorbeai?
Cum se va termina totul.
Îţi faci griji?
Nu am armă.
- Aş fi putut păstra una. - Da.
De-asta îmi fac griji.
Înseamnă că ţi-ai dorit foarte mult să venim cu tine.
Îmi ascult corpul.
Ştiu ceea ce-mi spune.
E ultima mea călătorie.
Vă duc în Paradis.
Puteţi fi Adam şi Eva.
Ce zice?
E bine.
Se pare că şi-a croit o potecă printre punctele radioactive.
- Ai mai fost pe aici? - Nu.
Ai fost la mare?
Îţi repet răspunsul la prima întrebare.
Mitchell spunea că toată coasta era radioactivă.
Mitchell ne-a minţit de multe ori.
L-aţi tratat greşit.
Tu şi cu Tate.
Chiar aşa?
Vă bateţi prea mult joc de oameni.
Asta vă aduce inamici.
Păi, dacă nu vă lăsăm să vă purtaţi ca o gaşcă de cowboy nebuni...
La pământ!
Vezi stâncile alea? Vom alerga până acolo.
Mergi în zigzag.
Mă vor ţinti pe mine,
aşa că, dacă te nimeresc pe tine, noroc.
- Noroc? - Norocul lor, evident. Fugi!
Te pricepi la astea?
Îndreaptă-l spre cel mai apropiat mutant şi apasă pe trăgaci.
Aşa?
I-am speriat.
Acum ce facem?
Fie aşteptăm până pleacă, fie aşteptăm până se întunecă.
Ce s-a întâmplat? De obicei e plin, la ora asta.
Toată lumea e dincolo de porţi, căutând diamante.
Oamenii mă hărţuiesc fiindcă ştiu că am unul.
E nebunie.
Apa arată aşa fiindcă jumătate din echipa de întreţinere a pus sculele jos
şi a plecat pe dealuri.
Dintre toate lucrurile care puteau apărea,
trebuia să fie ceva care a produs mereu necazuri.
Patrulele XPS să împiedice pe oricine din afara perimetrului
să meargă mai departe.
Ofiţerii PAS îi vor suprima pe cei
care folosesc vreo monedă alternativă faţă de sistemul de distribuţie normal.
Avem nevoie de hrană, lumina şi căldură.
Nu de pietre nefolositoare.
Uneori, îmi închipui că văd Pământul.
Vedem soarele.
Ştii cumva unde?
La 23 grade est de nord.
Ştiam cândva unde să-l găsesc.
Nu. Nu-mi mai amintesc. Pe unde?
Pe acolo.
Ai fost printre pionierii zborului.
Ai făcut parte din echipa primei aterizări.
Am fost.
Primul om...
... care a aterizat pe Carpathia se numea Patrick Baxter.
Tu eşti.
Nu ştiţi nimic.
Atunci, spune-ne.
Prima creatură de pe Pământ care a pus piciorul pe Carpathia
a fost un AC pe nume Tigger 99.
A fost creat special pentru acest scop.
Toate datele indicau faptul că era o zonă ospitalieră aici.
Dar trebuia ca cineva
să pună piciorul efectiv.
Tigger 99 a fost primul.
L-au creat fără teamă.
Nu avea niciun regret,
nicio teamă.
A dansat aici pentru noi.
L-am lăsat 20 de minute, apoi l-am urmat şi eu.
Trei ore mai târziu, era mort.
Nu au reuşit să-i updateze sistemul imunitar.
El a pus primul piciorul pe Carpathia.
A răcit şi a murit într-o singură zi.
Apoi ce s-a întâmplat?
M-au lăsat...
... singur.
Şi m-am uitat la el cum murea.
Şi am petrecut următoarele 24 de ore cu cadavrul lui.
Şi mi-am dat seama...
... că planeta nu ne voia.
E adevărat că ai înnebunit şi ţi-ai omorât comandantul?
Că ai fugit cu avionul?
Deşi ştiai că e imposibil să zbori aici?
Mai bine taci chiar acum.
Se spune că l-ai omorât în bătaie.
Ai fost cavalerul lui de onoare, la nuntă.
Îmi pare rău.
Noroc că nu avea familie.
Dar era un bun căutător de urme.
Tu eşti?
Nu sunt aşa de bun ca Riley.
Dar sunt destul de bun.
Crezi că au plecat?
Da, dar nu prea departe.
Dacă nu-i lovim zdravăn,
vom avea o armată de gherilă pe urmele noastre.
Aşa se întâmplă cu războaiele de gherilă.
Tu tragi în ei, ei în tine, tot aşa.
Nu şi dacă le dobori liderul.
De ce eşti aici?
Pentru coastă.
Poftim?
Dacă asta se termină la coastă, vreau să fiu acolo.
Ce mai e la coastă, în afară de marea radioactivă?
Marea e locul care îmi va spune unde a început viaţa pe Carpathia.
Stella, gândeşti prea mult.
Trebuie să gândeşti mai puţin.
Asta îţi va face viaţa mult mai uşoară.
Ar trebui să plecăm, Cass. N-am deloc încredere în el.
Nu ştiu.
Fără arme, rătăciţi complet,
înconjuraţi de ACS, în mijlocul unei zone radioactive.
E un ucigaş. Şi-a omorât în bătaie comandantul, fără motiv.
Nu ne-a spus motivul.
Şi dacă nu ne duce înapoi la Forthaven după ce ne arată cadavrele?
Trebuie să părem prietenoşi.
Să construim o relaţie.
E nebun. Poate s-o ia razna oricând.
Asta mă face să-mi pară aproape rău de el.
Toate poveştile astea şi nimeni căruia să i le spună.
Mă sperie. Felul în care spunea că planeta nu ne doreşte.
Ăsta e căminul nostru.
Ne-a adus în siguranţă prin zona închisă.
Ştii ce ne aşteaptă la final?
Ştiu.
Uneori, am gânduri pe care le pot auzi.
Valuri zdrobindu-se de plajă.
Mi-ar plăcea să mai văd o dată marea.
Deci eşti de acord?
Rămânem?
Cred că nu avem de ales.
Richard, ai ordonat blocaj?
În ritmul ăsta, serviciile esenţiale vor intra în colaps.
Nu e sigur acolo. Am văzut că unii oameni şi-au luat şi copiii.
Sunt de acord.
Sunt mai mult decât încântat să le vorbesc oamenilor şi să-ţi susţin decizia.
Ultima oară când ai vorbit, ai transformat totul într-o rugăciune publică.
Deci, de data asta nu mă mai laşi.
Sunt membru cu drepturi depline în Consiliu.
Voi sta cu degetul pe buton.
Dacă aud cuvintele "universal" sau "spirit", îţi tai sonorul imediat.
Ce? Vrei să-ţi promit?
Haide, Richard.
Asta e un materialism
cu a cărui influenţă coruptă putem fi de acord amândoi.
Aici e, nu? Aici ai aterizat.
Asta e scaunul din care te-ai ejectat?
Am crezut că am văzut marea.
Sistemele de navigaţie erau duse naibii şi...
nu mai puteau fi folosite.
M-am speriat grozav.
Am apăsat butonul "eject".
Am fost aruncat în aer.
Încă eram în viaţă.
Nu mă puteam mişca.
Aveam ambele picioare rupte.
Cum ai supravieţuit?
M-am eliberat din scaun şi m-am întins aici.
Nimeni nu m-a căutat.
Planeta asta nu ne vrea.
Dar suntem aici, construind pentru viitor.
Vă voi arăta viitorul vostru...
... înainte să mor,
apoi vă voi spune cum să ajungeţi înapoi acasă.
Nu vrei să mori singur, nu?
Pentru orgoliul tău de a fi trăit singur aici,
vrei oameni în jurul tău când vei muri.
Pot să aud oceanul.
Sunt aproape acasă.
Preşedintele Tate a dispus închiderea incintei perimetrului cu gard.
Ştiu că poate părea draconian şi chiar autoritar,
dar aceste măsuri au fost pe deplin susţinute de Consiliul general.
Nu ţi-au pus bine numele, Julius.
Ai mai mult din Marc Antoniu în tine.
Am permis lăcomiei şi avariţiei să revină,
ne distrag atenţia de la frumoasa sarcină pe care o întreprindem.
Vă îndemn pe toţi să reevaluaţi, să priviţi în interiorul vostru.
Lumina nu se află în pietre preţioase.
Ea locuieşte în fiecare dintre noi.
Raza şi licărirea din sufletele noastre umane.
Ştiau că am avut un diamant de la bar.
Hoţi sălbatici.
E vina lui Berger.
Cum? El a denunţat toată nebunia cu diamantul.
Şi i-a ţinut pe oameni conştienţi de el în acelaşi timp.
Cu două feţe şi periculos.
Exagerezi.
Trezeşte-te!
Se strecoară către putere.
Va încerca să scape de Tate şi de mama ta.
Lucrurile vor deveni foarte diferite pe aici.
După accident, n-am putut să mă mişc.
N-am putut găsi umbră sau apă.
M-am întins pe pământ şi am aşteptat să mor.
Ce s-a întâmplat?
M-a găsit câinele meu.
- Câinele? - Un labrador.
Mi-a adus lemn să fac atele pentru picioare, plante să mănânc,
apă în sufertaş, mi-a spus să nu renunţ.
Aveai febră! Aveai halucinaţii.
Ea era câine.
Se numea Molly.
M-a părăsit acum vreo doi ani.
Fruntea sus!
Cel puţin, prietenii imaginari nu pot muri.
Totul poate muri.
Tot ce există poate muri, dar aici pe Carpathia nu sunt câini.
Felul vostru de a gândi e greşit. Felul vostru de a privi.
Nu veţi înţelege niciodată locul ăsta dacă gândiţi aşa.
Acasă.
Nu, nu putem merge pe aici.
Aparatul o ia razna. Acul iese din cadran.
Atunci pe acolo.
Aşa cred, dar nu e drumul către mare.
Dar nu există altă cale printre, nu-i aşa?
Poate face cale întoarsă printre vârfuri, nu ştiu.
Afurisitele astea de muşte!
Sunt ca tăunii, atrase de părul blond.
Minunat!
Ţi-am spus!
Păr blond şi mult creier. O ceri, colega.
Şi pe mine mă muşcă. Trebuie să fie simpatizante PAS.
Jack...
Jack!
Jack! Unde ţi-e cuţitul?
Unde e? Lasă-mă să văd. Stai nemişcat.
Doamne!
Respiră.
Adrenalina.
Mai repede!
Bun, respiră.
Respiră.
Bine?
Nu s-a mai întâmplat până acum.
Muşcăturile de insecte pot fi aşa.
- Ce nebunie. - Stai liniştit. Nu spun nimănui.
Mulţumesc.
Rămâneţi aici. Nu vă întoarceţi.
Acolo e viaţa noastră.
O viaţă bună.
Şi amintiri.
Unde sunt cadavrele?
Veniţi cu mine.
De unde ai ştiut unde era pericolul de radiaţie?
Cum te numeşti?
Cass.
Mi-a spus planeta, Cass.
Unde se duce? Vrea să înotăm după el?
Mulţumesc. Scuză-mă o clipă.
Închiderea perimetrului pare să funcţioneze.
Bine.
Tocmai am vorbit cu şeful educaţiei.
Da, am văzut.
A părut receptivă la schimbările sugerate de mine în programă.
Pe moment, e oarecum dogmatică şi nu acceptă teoriile concurenţei.
Această problemă a portofoliului tău.
Da, bunăstarea populaţiei.
- Am să mă opun. - E dezamăgitor.
M-am gândit să-ţi spun personal.
Apreciez.
Îţi dai seama că o majoritate de două treimi din Consiliu îţi va răsturna vetoul?
N-am nicio îndoială că îţi vei cultiva contactele în vederea atingerii scopului.
Aş prefera să nu-ţi fac poziţia de nesusţinut ca preşedinte.
Şmecheria asta n-o să meargă la mine, Julius.
Ţi-ai făcut un obiectiv din a mă scoate din funcţie
încă din prima zi a sosirii tale. N-o să-ţi uşurez sarcina.
N-am crezut niciodată că o vei face.
Ce o să facem acum?
Lăsăm marea să-l ia.
Nu ştim unde suntem.
Marea e în creştere.
El a spus că va lua plaja înapoi.
- Ce vom face, Cass? - Plecăm, cred.
Dispărem.
Nu putem rămâne pe o plajă în curs de dispariţie, nu?
Nu mai e aşa magic acum, nu?
Haide.
Unde sunt? Suntem în siguranţă aici?
Valorile au scăzut practic la zero.
Bingo!
- Ce e asta? - E o maşină a timpului.
Unde sunt?
Ce a făcut cu ei?
Nu e ăsta drumul. N-am venit pe aici.
Nu înţeleg. Nici pe partea cealaltă nu a fost.
Ce este?
N-am văzut. Un fel de şarpe.
Nu sunt şerpi aici.
Serios?
Poate a fost un retriever auriu.
Ar trebui să ne întoarcem pe plajă.
Bună idee. Aşteptăm până se întunecă şi ne ghidăm după stele.
- Poţi? - Nu fi proastă, sigur că nu pot.
Măcar acolo putem să căutăm o soluţie să nu ne mai pierdem.
Ce-a fost asta?
A venit dinspre ocean.
Asta, fetiţo, e o rachetă standard de semnalizare,
folosită de iubiţii noştri colegi de la baza expediţionară.
- Mergem? - Sigur.
Frumos.
Stella!
Fleur!
Ce ne bucurăm să vă vedem!
Cred că a fost un drum greu.
Nu prea.
Ştiţi drumul înapoi?
Sigur că-l ştiu! Sunt expediţionar.
Unde e Baxter?
Cred că inima lui a renunţat.
De ce v-a adus tocmai până aici?
Ştia că va muri. N-a vrut să fie singur când se va sfârşi.
A spus că ne va arăta viitorul.
Cadavrele de care vorbea, a spus unde sunt?
Voia să ne arate.
I s-a dus timpul.
Daţi-mi câteva clipe. Vreau să mă uit în jur.
Marea se apropie, Stella. Ar face bine să se grăbească.
Vreau să ajung acasă.
Stella!
Trebuie să mergem.
Plaja dispare. Repede!
- Ce sunt? - O familie.
Tată, mamă, copil.
Fosilizaţi.
- Cadavrele! - Cass! Cass!
- N-a fost fantezie. - Haideţi!
Haideţi. Trebuie să mergem. O să rămânem aici.
Uite, vine repede acolo în spate.
Vrei să-i iei? Poate ar trebui.
Nu. Sunt o familie. Îi lăsăm.
Haideţi!
Cât de vechi crezi că sunt?
Nu ştiu.
Dar... erau oameni sau erau...?
- Mă adresez ţie să răspunzi la una. - Uite care e chestia, totuşi.
Ai găsit fosile sau... ce-or fi.
Homo, octopus, cum vrei să le zici.
Ce am văzut aici în viaţă nu e mai avansat decât musca aceea care m-a muşcat.
Da.
- Nu sunt om de ştiinţă, dar... - Chiar aşa?
... dar nu te-ai aştepta ca aici să fie
specii mai complicate alergând de colo colo?
Nu sunt copaci, câteva muşte şi păsări. Unde au dispărut toate?
Patrick Baxter a spus că noi încă n-am înţeles Carpathia.
N-am ştiut să privim.
Ce e asta?
ACS.
Nimic.
Poate şarpele ăla.
Posibil să fi fost şarpe.
Ştii că trebuie să înfruntăm ACS.
Nu-i las până nu plătesc ce i-au făcut lui Riley.
Bună dimineaţa, tuturor. Aici e Radio Carpathia
care vă reaminteşte că diamantele nu dăinuiesc o veşnicie.
Nu îmi plac în mod special regulile şi reglementările,
dar mă bucur că s-au închis porţile pentru o vreme.
Singurul loc pentru un diamant este în acul care face discul să cânte.
Ce nebunie.
Ca un vis.
Dar e real.
Încă pot să miros sarea de pe pielea mea.
Da.
Aşa e marea.
Te-ai întors.
Sunt încântat.
- Cât de neobişnuit de exuberant. - Încă mă crezi nebun?
N-am spus aşa ceva.
Poate trebuie să ne redefinim percepţia de supranatural.
Posibil ca ce e natural pe Carpathia să fie diferit
de ce era natural pe Pământ.
Bine.
- Toţi avem halucinaţii. - Stella...
Viziuni. Cum vrei să le spui.
Am mai găsit şi rămăşiţele unei forme de viaţă protoumane.
Considerată a fi dispărută.
Richard, să ne concentrăm pe ce e real,
pe ceea ce avem dovezi fizice.
Nu contezi pe mărturia mea ca dovadă?
Nu pot găsi nicio dovadă care să nu fie bazată pe supranatural,
iar eu nu cred în supranatural.
Nici eu.
Deschid pachetul de date 5.
Aici Alchimistul către CT10.
Richard Tate şi-a încălcat misiunea
şi nu are nicio ambiţie în afară de nişte idealuri utopice vagi.
Mă voi asigura că nici el, nici susţinătorii lui
nu vor fi în poziţia de a opune orice fel de rezistenţă la sosirea dvs.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber-FlorinA SubTeam www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Transcript www.addic7ed.com