Vrei nişte ouă?
De când găteşti?
Nu gătesc. Nici măcar nu cred că am ouă.
Şi atunci de ce m-ai întrebat?
Pentru că niciodată nu iei micul dejun.
Deci încercai să-ţi asumi merite pentru ceva ce de fapt nu poţi face?
- Poate. - Eşti un nemernic.
Şi îţi mulţumesc...
pentru că m-ai ascultat aseară.
Cu plăcere.
Cum te simţi cu toată tevatura asta legată de David Smith?
Confuză...
Nervoasă, şi...
- Şi mai nervoasă. - Aşa.
Tata ar fi putut să-şi lase toată averea elfilor, sau măicuţelor.
Nu mi-ar fi păsat. Dar acestui David Smith?
Evident e important pentru Teddy, şi nu a găsit
un moment prielnic în ultimii 30 de ani să....
Justin.
Ce, iar e pe-acolo?
Dacă te referi la un bărbat gol la balcon, peste stradă, da, e acolo.
Dumnezeule.
Mănâncă o chiflă. De ce mi se pare asta pervers?
Şi nu pervers într-un mod pozitiv.
Da, ştiu. Îl cheamă Alex Brownstein.
E vânzător ambulant. Are 28 ani, şi pe nimeni în întreţinere.
Are două amenzi pentru depăşirea vitezei în ultimii trei ani,
şi nu e un donator de organe.
I-ai aflat numele de pe căsuţa poştală?
- Sigur că da. - Şi apoi i-ai verificat trecutul?
Da, vroiam să văd dacă găsesc vreun motiv să-i trimit poliţia pe cap.
Să-i interzică să mai umble dezbrăcat?
Da, aş fi vrut să se poată. Ştiai că în San Francisco nu e ilegal să umbli dezbrăcat,
atâta timp cât nu încerci să inciţi pe alţii sau pe tine?
Credeam că asta e şi idea să umbli dezbrăcat.
Nu crezi că ar trebui să mă simt deranjat de asta?
Nu.
Cred că ar trebui să te duci şi să vorbeşti cu el.
Nu, e scârbos.
E ciudat.
Aşa că în schimb îţi vei lăsa perdeaua trasă?
Da...
PÃ¢nÄƒ la 8:00 dimineaÅ£a, cÃ¢nd mÄƒ duc la servici.
Face yoga.
Da, drăguţ, nu-i aşa?
Ai fost foarte drăguţ cu mine aseară,
şi ai fost excelent la...
ascultat.
Aşa că te voi răsplăti.
Voi vorbi cu vecinul tău dezbrăcat.
- Nu, te rog să n-o faci. - Ba da.
Asta voi face. O să vin mai târziu, când am un pic de pauză.
Ştii ce? Azi vroiam să mă duc la servici cu cămaşa aia.
- Asta? - Da.
Bine atunci.
Neaţa.
Pare fără rost să-ţi spun, dar ai întârziat.
Am fost reţinută.
Da, de ce... de trafic, de ameninţare cu arma sau vreun calmar gigant?
Toate cele de mai sus.
Lunea.
Documentele astea sunt de la Lester Marrin,
avocatul companiei de asigurări.
Le-am făcut un rezumat în dosarul care ţi l-am trimit aseară.
Le-am citit.
Rapoarte medicale, şi de la poliţie ale victimei, Richard Neumeier,
care de asemenea ţi le-am trimis aseară.
- Pe soţia lui o cheamă Marsha. - Ştiam asta.
Zi-mi ce-ai aflat despre David Smith.
Mă ocup de asta.
Toată lumea te aşteaptă în sala de conferinţe.
Ce înseamnă că "te ocupi"?
Spencer n-a primit niciun răspuns la scrisoarea trimisă la căsuţa poştală
aflată în testamentul lui Teddy.
Deci când zici că te ocupi de asta, de fapt te referi că eşti în aşteptare.
Sunt peste o sută de David Smith, în minunatul San Francisco.
Şi mă ocup....
De listă, corect.
A trebuit să mă ocup de corectarea unui raport de la Curte.
Şi apoi vei zice că e imposibil să fii în două locuri în acelaşi timp,
şi apoi te voi întrerupe, şi tu vei face o remarcă glumeaţă, eu voi face una mai bună
şi vei sfârşi prin a face ceea ce ţi-am cerut, aşa că zii, te ascult.
Nu mă voi ocupa de nimic până nu-l găsesc pe David Smith.
Excelent, e o idee bună.
Ştii, ar trebui mereu să presupui că-ţi apăr interesele, deşi n-o fac.
Ne-ar face vieţile amândurora mai uşoare.
Fairly Legal - Sezonul 1, Episodul 5 "The Two Richards"
Traducerea şi Adaptarea: SorinIonecu/Subtitrări-noi Team
Avantajul medierii e că puteţi evita un potenţial
lung şi costisitor drum în Instanţă.
Dar pentru a se întâmpla asta,
trebui să fim oneşti şi deschişi unii cu alţii.
- Suntem oneşti şi deschişi. - Deschişi la ce?
Am făcut opt oferte în ultimele nouă luni.
Niciodată n-ai contracarat...
Ofertele tale nu încep să compenseze...
Bine, staţi puţin.
Aşteptaţi puţin, bine?
De ce nu începem de la început?
Richard, de ce nu i-ai spus lui Lester despre accident?
N-a fost acolo. Doar a citit raportul.
Poate auzind de la tine îl va ajuta să înţeleagă
prin ce-ai trecut şi la ce te aştepţi.
Cred că Marsha ar trebui să-i zică.
Chiar nu-mi amintesc totul, mai ales de după.
Am ieşit să mâncăm o îngheţată.
Ne-am oprit să ne uităm la nişte feţe de masă expuse în vitrină.
Îmi place, dar parcă e puţin prea în valuri.
Cine ar fi ştiut că există aşa ceva?
Scumpo, trebui să se schimbe semaforul.
Valurile sunt complicate.
Dacă e culoarea greşită, poate deveni...
Richard!
Sunaţi la Ambulanţă, vă rog!
Iubitule.
Şoferul camionului a virat pentru a evita o maşină din intersecţie, dar n-am văzut asta.
Tot ce-am văzut a fost...
Ai stat în spital două luni şi jumătate?
Da, aşa e.
A suferit două operaţii pentru a i se scoate ţesuturile craniene afectate.
Şi nouă luni de terapie fizică.
Dar acum mă simt grozav.
- Şi te-ai întors la muncă? - Da.
De fapt, luna trecută am fost vânzătorul lunii.
Dar cred că doar au fost amabili.
Evident că Bayside Insurance n-a dorit ca domnul Neumeier să păţească asta,
dar tot ce putem face e să-l întregim.
Întregiţi?
Nu e o alegere bună a cuvintelor.
Vroiam să spun că am oferit o înţelegere corectă.
Am acoperit costurile transportării cu ambulanţa la spital,
tratarea de la camera de urgenţă, şi toate testele.
Oferta asta acoperă costurile cu neurochirurgul, asistentele şi terapistului,
tot echipamentul şi medicamentele,
şi compensarea pentru venitul care l-a pierdut în perioada de convalescenţă.
Cum rămâne cu durerea şi suferinţa?
Am oferit 150% din costurile reale.
Ăsta este standardul în industrie.
Richard, Lester crede că a făcut o ofertă corectă.
Dar ţie nu ţi se pare aşa. De ce?
- Cred că... - Soţul meu a fost lovit
în cap de un camion.
A stat întins la pământ sângerând.
Deci e vorba de imaginea care-o aveţi şi nu puteţi trece peste ea?
Ce crezi?
Cred că dacă-l putem face pe Lester să mărească oferta,
poate veţi putea primi consiliere.
Crezi că am nevoie de terapie?
Nu.
- Marsha. - Mai bine m-aş duce cu ea.
Vă mulţumesc, domnişoară Reed şi Lester.
Oferta expiră în 24 de ore.
Îţi sugerez să-i faci pe domnul şi doamna Neumeier să o semneze.
Ştii ce? A fost prima noastră sesiune,
aşa că un ultimatum cu greu poate...
Femeia nu vrea să ajungem la o înţelegere.
Şi juriul va vedea cât de rezonabil sunt.
Aşa că, să mergem în Instanţă, şi să ne vedem de vieţile noastre.
Lucrez la asta de nouă luni.
Dacă poţi repara asta într-o zi,
eşti un om mai bun decât mine.
Nu mă îndoiesc de asta.
Vezi dacă-i poţi prinde la telefon pe soţii Neumeier.
Sigur.
Mai e ceva ce probabil ai vrea să ştii.
L-am găsit pe David Smith.
Dumnezeule, Leo. Eşti cel mai bun.
Adică nu l-am găsit la propriu.
A răspuns scrisorii pe care i-a trimis-o fratele tău.
Dar vine mâine la o întâlnire.
Ce crezi că înseamnă asta?
Că vine mâine la o întâlnire.
Da, dar n-a zis nimic de unde-l cunoaşte pe Teddy.
sau de ce i-a dat tatăl meu 25% din tot ce are?
Bănuiesc că păstrează pentru întâlnirea de mâine.
La care va veni.
Îţi retragi îmbrăţişarea?
- Da, dacă se poate. - Mi-a intrat căsuţa vocală.
Vrei să le las un mesaj?
Nu, o să trec eu pe la ei acasă,
după ce vorbesc cu vecinul dezbrăcat a lui Justin.
Da, nu te chinui să termini idea.
Oricum e mult mai interesantă în mintea mea.
E înaltă, şi numele ei e Chloe.
Alex Brownstein.
Te cunosc?
Nu, sunt prietenă cu vecinul tău din cealaltă parte.
Domnul Grapp?
Nu, nu nu. În cealaltă parte...
De partea ferestrei, în cealaltă parte a curţii.
În fine, deşi vecinul tău îţi respectă dreptul
de a face ceea a ce vrei în intimitatea casei tale...
De la balconul său...
te poate vedea.
Aşa.
În totalitate.
N-aveam nicio idee.
Desigur. Desigur că n-aveai.
Deci, acum că ştii, dacă nu te superi, poate tragi perdelele, sau porţi ceva
cum ar fi chiloţii.
Îl deranjează de ceva vreme?
Da.
Nu cred că ţi-a fost uşor să vii aici să-mi spui asta.
Păi, de astea fac eu.
Le spui oamenilor că alţi oameni îi văd dezbrăcaţi?
Nu, nu de obicei.
În fine, ai grijă de tine.
- Da, mi-a făcut... - Sau...
Scuzaţi-mă.
Bună, Kate.
Am rezolvat-o cu dezbrăcatul.
Ai vorbit cu Alex Brownstein?
Da, cum ar fi trebuit să faci şi tu.
- Ce-a zis? - Nu vrea să te uiţi la el,
mai mult decât vrei tu să te uiţi la el.
- Deci va înceta? - Bineînţeles, acum că ştie că eşti deranjat.
Tot ce trebuia să faci era să vorbeşti cu el.
A fost atât de uşor.
- Îţi mulţumesc. - Cu plăcere.
Vorbim mai târziu.
Drăguţ din partea ta că ai venit pe aici, Jennifer.
- Ia loc, te rog. - Mulţumesc.
Vroiam să văd ce mai faci.
Apă?
Mulţumesc.
Apropo, felicitări pentru înţelegerea în cazul Perkins.
Nimeni nu mai credea că vei reuşi.
Prefer să mă subestimeze oamenii.
Mulţumesc.
Ce mai faci?
Sunt bine, mersi.
Teddy a fost un om minunat.
Da, a fost.
Un membru important al comunităţii juridice din San Francisco.
Şi el avea mult respect pentru tine.
Lui Teddy îi era frică de mine, nu că l-aş condamna pentru asta.
M-am chinuit mult să le dau bărbaţilor ca Teddy motive să le fie teamă de mine...
De aceea ar trebui să-i laşi pe cei de la Harrell and Sonnenfeld să cumpere firma.
Nuştiu de unde ţi-a venit idea că Reed & Reed e de vânzare.
Teddy a lăsat instrucţiuni clare despre cum ar trebui să evolueze firma asta.
Succesul firmei cere ca tu, ca partener la conducere,
să fii capabilă să urmezi acele instrucţiuni.
Nu zic că nu te vei putea descurca cu asta într-o bună zi,
dar momentan îţi lipseşte experienţa.
Nimeni nu te va lua în serios.
Mulţumesc că ai venit pe aici, Jennifer.
Vei avea nevoie de cineva să te ajute să te descurci cu asta.
Ei bine, acel cineva nu vei fi tu.
Nu-ţi voi purta pică pentru asta, când te vei răzgândi.
Bună.
Scuze, acum terminasem.
Îmi pare rău că am fugit de la întâlnirea noastră de azi.
După ce aţi plecat voi doi,
Bayside Insurance a anunţat că-şi retrage oferta în următoarele 24 de ore.
Dacă nu o accepţi, va trebui să mergi în Instanţă.
Poate asta ar trebui să facem.
Marsha, ştiu că a fost dificil pentru tine,
dar Richard... nu are răni debilitante.
S-a întors la muncă. E mai bine decât oricând.
Un juriu... îţi va pune la îndoială motivele,
şi va crede că eşti lacomă.
Nu e vorba de bani.
Atunci despre ce-i vorba?
Pentru că eu chiar mă chinui să înţeleg situaţia asta.
Ce anume vrei?
Îl vreau pe Richard.
Poate că arată la fel,
dar nu e acelaşi om cu care m-am măritat.
Omul pe care-l iubeam... a murit.
Când a fost lovit de camionul ăla, m-am rugat să fie bine.
Şi când a ieşit din comă, am fost foarte recunoscătoare.
Mi-a luat mult timp să văd cât e de schimbat.
În ce sens?
Richard obişnuia să mă sune, dacă întârzia cinci minute.
Îşi sublinia lucrurile care le citea şi i se păreau interesante.
Îi plăceau documentarele despre natură,
şi luatul cinei exact la ora 19:00.
Era constant, de încredere, şi ştiam că mă iubeşte.
Şi acum?
Poza asta a fost făcută acum trei ani, la nunta nepoatei mele.
Obişnuiam să-l numim veşmântul lui Richard.
În fiecare an, după ziua lui, se duce să-şi cumpere o cămaşă nouă.
Întotdeauna era albastră sau albă...
Şi o cravată nouă, albastră sau roşie închis.
Şi odată la trei ani, îşi cumpăra un costum nou.
Şi întotdeauna era gri închis.
Ăsta e costumul care l-a cumpărat primăvara asta.
E un costum drăguţ.
Îi stă bine cu el.
Ştiu că poate sună prostesc,
dar nu e un simplu costum.
E persoana din costum.
E cine e Richard acum.
E sufletul petrecerilor.
Dar înainte, nici măcar nu-i plăcea să meargă la petreceri.
Da.
Kate!
Richard?
Dumnezeule.
Richard, tocmai veneam spre biroul tău.
Îmi iau o pauză.
Te pricepi.
Ia uite aici.
- Foarte rapid, trebuie să... - Aşteaptă.
Da.
Da!
Să-i dai bacşiş tipului ăsta.
A fost grozav.
Vroiam să vorbesc cu tine despre Marsha.
Am vorbit cu ea despre accident.
Voi aţi vorbit despre asta?
Nu vrea să vorbim despre asta.
Evident, şi tu o înţelegi, nu?
A fost un lucru foarte traumatizant ceea ce s-a întâmplat.
Tipul ăla are cei mai buni hot-dog.
- Ce? - Hai să te cinstesc.
Nu. Richard!
- Carlos! - Bine.
Stai puţin, ai fost lovit de un camion. Traficul nu te...
- Ai grijă! - Scuze.
Face mai atent?
Nu despre asta-i vorba.
Idea e să rămâi în viaţă.
Nu, idea e că dacă stau să aştept după colţ,
voi pierde ceva minunat pe partea cealaltă.
Da, dar deasemenea poţi pierde ceva grozav fugind către ceva ce crezi că va fi mai bun.
O să-ţi placă ăştia.
De care vrei? Fac eu cinste.
Încă-mi revin după traversatul străzii.
Bine, cum vrei. Eu vreau unul cu mirodenii dulci şi muştar.
- Richard. - Eşti sigură?
Nu ştii ce pierzi.
Nu, sunt sigură. Mulţumesc.
- Vrei şi o bere? - Te rog.
Deci, am vorbit cu Marsha.
- E grozavă, nu? - Grozavă.
Vorbeam despre cum erau vieţile voastre înainte de accident,
despre cum erai diferit, dar...
- Ia o gură. - Nu.
- Bine. Mersi. - Mersi.
Hai să mergem.
Vrei să nu mai fugi între maşini?
Mi-ai vărsat berea.
O să te lovească alt camion.
Lasă-mă să-ţi spun ceva. Camionul ăla a băgat viaţa în mine.
Marsha crede la fel?
Despre ce?
Despre...
Noul tu.
- Nuştiu. - Trebuie să vorbeşti cu ea.
- Voi vorbi. - Promiţi?
De fapt, dacă vorbesc despre vieţile voastre de dinainte de accident,
şi despre cum sunt acum,
ne va ajuta să depăşim impasul cu compania de asigurări.
- Perfect. - Îl sun pe Lester.
Voi stabili o întâlnire.
- Bine, fă asta. - Da, şi tu...
- Tu vorbeşte cu Marsha - Voi vorbi!
Şi ai grijă la autobuz!
Dumnezeule.
Da, şi cum arătau?
Tipul mi-a zis că-s de sezon.
Avea dreptate.
Vroiam să-ţi mulţumesc pentru ajutorul în mica mea problemă.
Tu le faci, eu le rezolv.
Auzi, Justin, David Smith vine mâine la birou.
Ce i-ai zis vecinului meu?
Poftim?
Vecinul meu, dezbrăcatul.
Cum ai rezolvat mica asta problemă?
I-am spus că-l poţi vedea.
- Atât. - Şi ai presupus că va înceta.
Tot dezbrăcat e?
Da.
Îmi vreau florile înapoi.
Cum să nu ştii că era al meu?
Îmi cer scuze, scria Ben. Numele meu e Ben.
Credeam că e pentru mine.
Am scris Ben în limba chineză.
De unde ai ştiut ce scris?
Ce te face să crezi că nuştiu limba chineză?
Mă simt puţin insultat.
Mi-ai mâncat prânzul.
Benilor, haideţi.
Ăsta-i un loc pentru afaceri, şi aştept un client...
Şi voi mă întrerupeţi.
Care e problema?
În fiecare zi îmi mănâncă prânzul.
Serios?
Nu în fiecare zi.
De ce îi mănânci prânzul?
Nu vă grăbiţi.
De ce-i mănânci prânzul?
Mă duc la piaţă, şi cheltui 7 dolari pe un sendviş penibil.
Ben are tăiţei cu alune şi burritos.
şi conservă de carne de vită cu varză, toate gătite acasă.
Tu eşti ăla?
Îmi place să gătesc.
Poţi să faci mai mult de-o porţie?
Sigur că da.
Ben, aduci două prânzuri,
şi celălalt Ben, tu îi plăteşti 7 dolari.
Aceeaşi sumă care o plăteşte pentru un sendviş penibil...
- În niciun caz. - Bine, 9 dolari.
În unele zile, nu voi avea chef să fac.
Ştii ce? Ţi-a furat prânzurile, aşa că ţi-ai câştigat dreptul ăsta.
Bun, hai. Plecaţi.
Haideţi.
Kate, vei vrea să vezi asta.
E o scrisoare de la avocatul lui David Smith.
Către executorul testamentului lui Edward Reed.
Semnez eu.
Ce zice?
Nu vine.
A ajuns domnul Smith?
Se pare că nu vine.
"Din executarea şi transferarea documentelor..."
Ce să zici într-o asemenea situaţie?
Felicitări...
Bănuiesc.
"Prin prezenta, se atribuie toate bunurile
"din testamentul lui Edward M. Reed
către Kate Reed".
- Ce înseamnă asta? - Nuştiu.
Şi dacă citeşti în continuare, toate viitoarele comunicări
se vor face către avocatul său, deci s-ar putea să nu ştim niciodată.
Ce părere avem despre asta?
Dă-i scrisoarea lui Spencer.
Lasă-l pe fratele meu să se descurce cu asta.
Ambele părţi în medierea cazului Neumeier au confirmat pentru ora 10:00.
La 10, ai înţeles?
Da, am înţeles.
De asemenea, mă gândesc să-mi vopsesc hainele cu vopsea acrilică,
ca să nu mai fiu nevoit să le mai calc.
Îl voi găsi.
Mă întorc până la 11:00.
- Am zis 10:00. - Vroiam să zic 10:00.
Voi programa pentru 11:30.
- Bună. - Bună, Kate.
Betty, îmi pare rău să te deranjez acasă,
dar am nevoie de ajutorul tău.
Ştiu că ai lucrat mult timp pentru tatăl meu,
şi te numea "seiful", pentru că luai în serios noţiunea de secret.
- Kate. - Dar dacă e vreo modalitate...
Bună, Kate. Noi două tocmai serveam un ceai.
Ai mult tupeu să vii aici.
Relaţia asta cu David Smith...
- Lauren. - Teddy a ascuns-o de amândouă.
De mine timp de 30 de ani,
şi de tine pentru nu mai mult de cinci, sau ceva de genul.
Ştii ce? Nu-mi pasă că tipul ăsta mi-a lăsat tot ce i-a lăsat tata.
Kate Reed, fă linişte.
În clipa asta.
Da, Betty.
Lauren m-a pus la curent, şi înţeleg de ce sunteţi supărate amândouă,
dar Teddy a iubit Reed & Reed.
- Ştiu. - Şi eu ştiu asta.
N-ar vrea ca voi două să vă certaţi pe tema asta.
Nu ne certăm.
- Nu, facem lupte libere. - Cu nimic decât intenţii bune.
Poate, dar înainte să vă ajut, vreau să ştiu că voi două veţi colabora,
pentru a rezolva problema asta indiferent de ce se va întâmpla.
- Da. - În regulă.
Să ne întoarcem la firmă.
Cred că e ceva prin dosarele domnului Reed.
Trebuie să găsesc ce anume.
Kate, familia Neumeier te aşteaptă în biroul tău, şi avocatul companiei de asigurări...
Domnişoară Reed, n-am toată ziua la dispoziţie.
... aşteaptă nerăbdător aici.
Mă întorc imediat.
Bun.
Sunteţi pregătiţi?
Sunt puţin neliniştit.
În regulă.
Aţi vorbit, nu?
Şi Marsha ţi-a explicat că-i este greu să se acomodeze cu unele schimbări rezultate
- datorită accidentului tău? - Da.
Vrea doar ca Bayside Insurance să recunoască ce-a pierdut ea.
Corect.
Bun, atunci hai s-o facem.
Bine.
- Deci? - Ai făcut o ofertă corectă,
bazată pe evaluarea pierderilor familiei Neumeier.
Deci ajungem la o înţelegere?
Îţi voi prezenta nişte informaţii noi, care te vor ajuta să evaluezi diferit pierderile.
Ei cine sunt?
Consideră-i martori...
Oameni a căror mărturie în proces
vor proba că Richard Neumeier a murit
în acel accident, şi că el şi soţia sa.
ar trebui recompensaţi pentru acea pierdere.
Îmi iroseşti timpul.
Economiseşte-ţi câteva sute de mii de dolari, şi aşează-te.
Mai întâi, o avem pe Karen Brown,
care l-a cunoscut pe Richard înainte de accident.
Era o vecină a familiei Neumeier de la fosta lor adresă, şi va fi urmată de
Grant Sloss, care l-a cunoscut pe Richard după accident, când s-a mutat
în garsoniera de lângă Richard, în urmă cu o lună.
Să-l descriu pe Richard?
Aş putea spune tăcut, cu capul pe umeri, previzibil, întrun mod pozitiv.
Distractiv, cheltuitor, exuberant.
Tipul ăsta are o energie nemărginită.
El era tipul pe care-l rugai să-ţi irige grădina când erai plecat din oraş.
Lunea, e obositor ascultându-l cum şi-a petrecut weekendul.
Iar despre hobby-uri?
Pictează, îi place să meargă la filme vechi.
- Windsurfing. - Şi ascultă muzică?
- Nu. - Jazz.
Iar legat de Marsha? A vorbit vreodată despre Marsha?
Tot timpul.
Da, bineînţeles.
Da, arată la fel.
Dar?
Nu e Richard...
Cel puţin nu acel Richard cu care m-am măritat.
Dar era amabil?
Da.
Şi câştiga bine. Îţi puteai plăti facturile.
Nu spun că e inconfortabil viaţa noastră împreună.
Toate alea sunt la fel.
Atunci, doamnă Neumeier, ce anume vă opreşte să acceptaţi oferta?
Ştii acel moment când întâlneşti pe cineva pentru prima dată, cineva special,
şi îl simţi oarecum altfel faţă de restul?
Aşa a fost Richard pentru mine.
Cu Richard, înainte de accident...
Mă simţeam vie.
Marsha, îmi pare foarte rău.
Nu, nu e vina ta.
Dar îmi este dor de tine...
În fiecare zi...
Deşi eşti chiar lângă mine.
Juriile sunt imprevizibile, nu?
Când aud asta, s-ar putea să plângă, sau s-ar putea să nu.
Vreau nişte apă.
Am o listă cu peste 20 de persoane care
vor depune mărturie despre Richard înainte şi după.
Dar nimeni nu vrea să se ajungă la asta.
Cu restul, ai fost foarte corect.
Familia Neumeier vrea doar să fii corect în privinţa asta.
O să încerc să-ţi aduc noua înţelegere până diseară.
Richard.
Marsha?
Unde pleacă Richard?
Acasă...
Să-şi facă bagajul.
Mă părăseşte.
Richard, bună, sunt Kate.
Vreau să vorbesc cu tine despre ce s-a întâmplat azi,
aşa că ar fi grozav dacă m-ai suna înapoi.
În regulă, mersi mult, pa.
Intră, Betty.
- Totu-i bine? - Da.
Totul e în regulă.
Medierile pot fi uneori puţin strivitoare.
Ai control la un capăt, şi apoi pur şi simplu...
Ţâşneşte pe celălalt.
Aşadar...
Zi-mi, ai aflat ceva?
Posibil.
- Aşa. - Nu e chiar o adresă.
Dar totuşi e ceva, decât nimic.
Trebuie să-i spunem lui Lauren?
Cred că ar fi cel mai bine.
Nu ai încredere în mine că-i voi spune?
Tu ai încredere în tine că-i vei spune?
- Ce-i aia? - Nimic.
Nu-i nimic.
- Kate. - Ce?
Nu ai încredere în mine că-ţi voi împărtăşi asta?
Nu.
Ăla-i un număr mai vechi de telefon a domnului Smith.
A fost deconectat, dar cu puţine săpături,
cred că veţi ajunge să descoperiţi ceva mai actual.
Mulţumesc.
Apropo, aveam de gând să-ţi spun asta.
Kate şi eu credem că ai şanse bune să-l găseşti pe David Smith
folosind bucăţica asta de informaţie.
Sunt flatat.
- Dar Leo... - Da?
Eu sunt partener la conducerea acestei firme,
şi te voi concedia dacă nu împărtăşeşti cu amândouă în acelaşi timp orice găseşti.
Nici nu visam să fac altfel.
Nu te uita la mine. Sunt în echipa ta, întotdeauna.
Amândouă câştigăm din asta.
Bun, uite ce vei face.
Ieşi pe balcon, îţi bei cafeaua,
şi îi dai de înţeles că nu te deranjează.
Da, dar mă deranjează, Kate.
Eu vreau meniul special de pui, cu extra broccoli şi o bere.
Ştii ce-o să fac?
Voi trimite poliţia la el acasă.
Ce trebuia să fac de la început.
Nu, nu nu.
Pe urmă te trezeşti că scrie pe twiter despre cum faci abuz de funcţia ta,
şi în 20 de minute vei deveni o poveste horror pe internet.
- Rea idee. - E vina ta.
- Poftim. - Încercam să te ajut.
N-aveam nevoie de ajutor. Mă descurcam de minune.
Te ascundeai în propriul apartament.
Doar dimineţile.
Dumnezeule, eşti patetic.
Bine, zi-mi, ce-ar trebui să fac?
Ce trebuia să faci de la început...
Du-te şi vorbeşte cu el.
Nu va mai continua să facă asta
dacă ai o relaţie cu el.
Nu folosi cuvântul "relaţie" când te referi la mine şi un tip dezbrăcat pe balcon.
Prefer să fac abuz de poziţia mea,
şi să pun poliţia să-l aresteze pentru nişte acuzaţii false.
Un mod grozav de a ajunge.... fost procuror.
- Glumeam. - Da, Leo.
Păi, ai o adresă?
Bine, trimite-mi mesaj.
Trebuie să plec.
- Trebuie să plec. - Nu.
- Mi-a făcut plăcere să vorbim. - Kate.
- Aia e berea mea. - Taxi!
Mă gândeam că ţi-ar prinde bine asta.
Nu mă iubeşte.
Iubeşte persoana care obişnuiam să fiu.
- Nu cred că e adevărat. - Este.
Atunci de ce-a rămas cu tine tot timpul ăsta?
De ce te-a îngrijit pe perioada recuperării?
Cred că mă iubea mult.
Săptămânile de după accident au fost confuze pentru mine.
Chiar nu-mi amintesc... nimic.
Dar îmi amintesc că mi-am pierdut cunoştinţa.
Ştiam că e de rău.
Ştiam că probabil nu voi supravieţui.
Sunaţi la Ambulanţă.
Vă rog, sunaţi la Ambulanţă.
Iubitule, va veni cineva să te ajute.
Va fi bine.
Richard, te rog, nu mă părăsi.
Am iubit-o atât de mult încât am decis să mă întorc înapoi.
Şi am făcut-o. M-am întors.
Şi încă o iubesc.
O iubesc din toată inima.
Dar...
Ea nu mă iubeşte.
De ce-aş rămâne?
E ridicol.
- Alo? - E o dupăamiază plăcută, nu-i aşa?
Haide omule, nu vreau să văd asta.
Atunci suntem doi, şefu.
Suntem vecini.
- Suntem vecini. - Ştiu.
Uite, omule, suntem vecini, nu?
De unde ai numărul ăsta?
N-are importanţă.
Ce are importanţă, băiatule cu yoga,
e că îţi pot face viaţa un infern.
Justin, nu.
Sunt procurorul....
Zi-i: "ştiu că putem rezolva asta..."
Bine, am înţeles.
Ceea ce contează e că putem rezolva asta...
- Într-o manieră... - Într-o manieră mai paşnică, bine?
Lucrez între 9:00 şi 19:00.
Între orele astea, fă-ţi de cap. şefule.
- Bine, fie. - Fă-mi o favoare, bine?
Ia-ţi o iubită sau ceva.
Ce?
Fii amabil, Justin.
Scuze. Alex, îţi mulţumesc că ai
fost de acord să rezolvăm asta.
Apreciez.
Bine.
Nu, nu nu. Deschide uşa, Kate.
Ce?
Deschide uşa. Nu-i amuzant.
Kate, deschide uşa!
Kate, jur că o să sparg geamul.
- S-a blocat. - În cinci secunde.
- Bine, numără. - Patru...
Trei... deschide uşa, Kate!
- Bine! - Nu e amuzant!
Ce-i cu tine?
Eşti nebună?
Ţi-a plăcut merişoarele lui?
Îmi place, dar parcă e puţin în valuri.
Cine ştia că există aşa ceva?
Scumpo, se schimbă semaforul.
Leo?
Adu-mi un model de acord de separare.
Pentru Richard şi Marsha Neumeier.
De ce suntem aici?
Facem o înmormântare.
Pentru căsătoria mea?
Pentru părţile din Richard care nu au supravieţuit accidentului.
De ce? Ca să mă apuc iar de întâlniri?
Marsha, s-a întâmplat ceva teribil.
Ai pierdut ceva.
Acum, poţi fie accepta asta, fie alegi să rămâi în continuare supărată.
Haide.
Ce rău poate face?
Zi-mi ce-ţi lipseşte la Richard.
Acum, îmi lipseşte totul.
Ştii ce-mi lipseşte mie?
Asta.
Am un acord de separare în plicul ăsta, şi o înţelegere
de la compania de asigurări în ăsta.
Semnaţi unul, le semnaţi pe amândouă, voi decideţi cum se termină povestea.
Dar pe banii mei, nu sunt sigură că ceva important s-a schimbat între voi.
Unii oameni trec prin viaţă fără să descopere dragostea.
Poate voi o puteţi găsi de două ori.
Hai, du-te să-i cumperi un mic dejun.
Cunoaşteţi-vă iar.
Ce zici?
Sigur.
Mersi.
O voi considera ca sigură şi o voi numi reuşită.
Taxi.
- Neaţa, Kate. - Neaţa, Leo.
- Bună, Kate. - Şi Lauren.
Ce-i cu conferinţa asta?
V-am sunat pe amândouă pentru că am găsit ultima adresă cunoscută.
Dumnezeule, Leo, ştiam că dacă cineva îl va găsi pe David, tu vei fi ăla.
Trebuie să mergem acolo amândouă.
Da, Lauren, desigur.
Îl putem cunoaşte împreună.
Deja sunt în taxi, aşa că ajung acolo în 20 de minute.
Dar eu sunt în cealaltă parte de oraş.
Atunci îţi sugerez să te grăbeşti.
Da, Leo?
Mai am un indiciu interesant care l-am păstrat doar pentru tine.
Îţi trimit mesaj, bine?
- Serios? - Serios.
- Şi, Leo? - Da.
Mersi.
Cu plăcere.
La sudul pieţei.
Ştii puteai să aştepţi la uşă.
Da, cred că e cel mai bine să rămânem împreună.
Suntem o echipă, nu?
Da, corect. Echipa A.
Mă scuzaţi.
Barul se deschide peste o oră.
Lucrezi aici?
Uneori.
Îl căutăm pe David Smith.
Ni s-a spus că locuieşte la etaj.
Am bătut la uşă, dar n-a răspuns nimeni
Şi cine-l caută?
Eu. Kate Reed.
Îmi pare rău, nu te pot ajuta.
Da, Lauren, hai să mergem.
Să nu ne irosim timpul.
Eu mă numesc Lauren Reed,
şi-l căutăm pe domnul Smith, într-o chestiune legată de bunuri.
Ne-ar fi de folos orice informaţie aţi avea.
Cred că s-a întors în Est.
Are un avocat care se ocupă de lucruri de astea.
Am vorbit cu el, şi nu ne-a fost de mare ajutor.
Ne ocoleşte, Lauren.
Ştiţi cumva unde anume în Est s-a mutat domnul Smith?
Nu, chiar nu ştiu. Îmi pare rău.
Păstraţi-o, vă rog. Vă mulţumesc pentru timpul acordat.
Să aveţi o zi bună.
Şi tu, scumpo.
Dacă Leonardo l-a putut găsi aici,
îl va putea găsi şi în Est.
Da, poate. Nuştiu.
Poate că ar trebui s-o lăsăm baltă.
Ce? Nu renunţi tu la o urmărire aşa uşor.
Da, în mod normal ştiu ce urmăresc.
Aşteaptă.
Nu te întorci la birou?
Chiar vrei să împărţim un taxi?
Bine condus.
Nu e frumos să minţi oamenii până nu-i cunoşti, domnule Smith.
Ce m-a dat de gol?
Tatuajul din puşcărie.
Nu scrie David Smith.
Nu. nu scrie, dar în permisul de conducere, da.
Şi asistentul meu e foarte deştept.
Mi l-a trimis prin email.
Arătaţi mai bine acum, v-aţi mai îngrăşat.
Ei bine, Kate Reed,
ce ţi-a mai zis asistentul tău deştept?
Nu prea multe.
Aveţi 1.88, ochi căprui, aţi stat 12 ani în Merced
pentru fraudă fiscală şi delapidare.
Aşa că zi-mi, David Smith, cine eşti?
De unde-l ştii pe tata? De ce apari în testamentul lui?
De ce ţi-ai dat partea mie?
Eşti plină de întrebări, nu?
Şi la niciuna nu vei răspunde, nu?
Nu.
Vrei o bere?
Sigur.
Dacă tot stau aici, măcar să beau o bere.
Am sentimentul că nu vei pleca.
Nu.
Traducerea şi Adaptarea: SorinIonescu/Subtitrări-noi Team