Crezi în poveşti cu zâne?
Da, nici eu.
Dar asta va fi un pic diferită,
pentru că o spun eu.
Eu mă numesc Larry Munsch,
şi povestea asta începe cu un sfârşit.
Nu, Larry, vorbesc serios.
Azi o fac. O închei cu Erin.
Bine, era şi timpul.
Cum o vei face?
Mi se pare că cel mai nedureros mod e să mă culc cu sora ei.
Asta va fi cam dificil.
Dar mă gândeam să-i spun adevărul.
Prietenul meu, Ben Parr, crede lucruri ca spusul adevărului
şi prinţese blocate în turnurile castelelor,
ceea ce ne aduce la Kate Swanson.
Căciula mea.
Ştiu la ce vă gândiţi.
Telefon în veceu, oameni buni.
Doar pentru că e într-o baie de la etajul 38 într-un zgârie-nori din New York
nu înseamnă că e o prinţesă captivă într-un turn, nu?
Păi, aşteptaţi puţin.
Şi... m-am blocat.
Ajutor!
Nu există scântei cu Erin, Larry.
Am nevoie de cineva să fie mai mult decât drăguţă şi organizată.
Am nevoie să fie amuzantă şi afectuoasă,
şi să aibă o opinie despre cine ar câştiga o luptă dintre Superman şi Batman.
În plus, îi expiră contractul de închiriere, şi vrea să vă mutaţi împreună.
În plus, îi expiră contractul de închiriere, şi vrea să ne mutăm împreună.
Dacă poveştile ne-au învăţat ceva...
În afară de faptul că-i în regulă să săruţi o fată când e inconştientă...
E că sincronizarea e capitală.
Carter, în sfârşit o face, omule.
Se desparte de Erin.
Nici măcar n-a trebuit să-mi scot lista cu defectele ei.
Chiar ai o listă?
Toţi avem liste. Da...
Manipulatoare, ironică, are sâni naturali.
Ce, sunt singurul care urăşte astea?
Carter, serios?
Telefonul. Trebuie sÄƒ mÄƒ Ã®ntorc sus.
Hai, Larry.
Mersi, frumos din partea ta.
În poveşti, lucrul care-i aduce împreună se numeşte soartă.
În povestea noastră, se numeşte un telefon cu o carcasă roşie ridicolă.
Furi o căciulă, dar laşi un telefon?
Cât de deficitar.
Cred că l-am lăsat pe marginea...
Acolo.
- E telefonul tău? - Da.
Când apeşi "trimite", se duce direct la biroul comisarului Gordon?
Îmi cer scuze, nu-s suficient de tocilar să pricep aluzia.
Dar cât de mişto ar fi fost dacă aş fi priceput-o?
Ar fi cel mai revoluţionar telefon.
Mersi.
Ei bine...
Eşti organizată?
Păi, mi-am scăpat telefonul în veceu.
Miros a urină.
Şi mi-am pierdut căciula favorită, deci...
Zi-mi tu.
Poveste sau nu,
fiecare romanţă are nevoie de ceva aparte
pentru a se materializa.
Nu te pot ajuta în privinţa telefonului sau a urinei.
Dar...
Asta e căciula ta?
Da.
Magie.
Vroiam să spun "bere",
dar da, bănuiesc că şi magia funcţionează.
Mad Love - Episodul Pilot
Traducerea şi Adaptarea: SorinIonescu
Au fost artificii, Larry, la propriu.
Nu ştiu de ce trebuie să facem reconstituirea.
Vreau să ai o idee despre cât de intens a fost momentul.
De ce mâna ta dreaptă e mai fină şi netedă decât stânga?
Nu din motivul la care te gândeşti...
decât dacă te gândeşti la masturbare, ceea ce şi e.
Şi acum trebuie să-i spun lui Erin, ceea ce nu va fi uşor.
Dar cred că va fi şi ea de acord că aşa e cel mai bine.
Da, absolut. Hai s-aflăm...
Chiar acum.
- Salut, Erin. - Salut, Larry.
Arăţi îngrozitor, chiar mai rău decât de obicei.
Mersi.
Ben, vroiai să mă vezi?
E bine, pentru că şi eu vroiam să te văd.
În ultimul timp m-am simţit ca luată de granit.
Ascultă, Erin, exact despre asta vroiam să-ţi vorbesc.
Staţi puţin.
Vă întrerup o secundă.
Ai spus cumva "luată de granit"?
E "sigur", nu "granit".
Iei pe cineva de bun.
Scumpule, îmi pare foarte rău, dar te înşeli.
E granit,
adică tratezi pe cineva ca pe o statuie.
Şi ar trebui să ştiu asta.
Am fost pe lista de aşteptare de la Cornell.
Auzi Erin, de ce nu...
De ce nu vorbim despre asta în sala de conferinţe?
Scuze, Ben, nu pot vorbi acum.
Am întâlniri toată ziua.
Dar sună-mă între 20.30 şi 20.45.
Doamne.
Vreau s-o termin cu Erin, până diseară când mă văd cu Kate.
Diseară? Cum adică?
Credeam că diseară ieşim noi împreună.
De fapt, Kate şi cu mine ne-am gândit că va fi distractiv dacă ai veni cu noi.
Şi ea îşi aduce cea mai bună prietenă, aşa că...
Nu, răspunsul e nu.
Nu voi sta acolo, palavragind cu "prietena ei interesantă",
în timp ce tu o ştergi cu Meg Ryan
lăsându-mă la bar cu o farfurie plină de jalapeńo, bine?
Răspunsul e da.
Îmi dai o bere?
E ocupat locul ăsta?
O să consider că da.
Te cunosc?
Oamenii chiar spus asta?
Nu, serios. Semeni cu...
Cineva cunoscut.
De fapt, şi tu-mi pari cunoscut.
Dar asta poate pentru că obişnuiam să merg des la convenţii de pedofili.
Întotdeauna mi s-a părut mişto când vedeam femei la alea.
Eşti mulţumit cu barba ta?
Tu eşti cu a ta?
Iată-l. Iată zâmbetul.
Am prins-o.
Nu te simţi aiurea, nu-i nimic.
Femei mult, mult mai atrăgătoare decât tine au fost doborâte de farmecul meu.
Nu, nu. Tu n-ai farmec.
Zâmbeam pentru că, ştii cum e când faci ceva chinuitor, cum ar fi să dai un test
sau să asculţi pe cineva descriind un vis...
- Sau citind o carte. - Să auzi despre cum o excursie
în Africa i-a schimbat viaţa cuiva.
Yoga.
În fine, în cazurile alea,
când te gândeşti la cum se va termina în detalii specifice,
te ajută să zâmbeşti oarecum trecând prin chin.
Asta se întâmplă cu mine.
Deci te-ai lăsat bătută şi-ar recurs la breton, nu?
Da, bine.
Şi da, omul ăsta,
adânc scufundat în bere şi alune,
e prietenul meu cel mai bun, Larry.
Ştii ce nu-mi place la berea cu alune?
Nimic, pentru că-s perfecte.
Ea e prietena mea, Connie.
V-aţi cunoscut?
Da, am făcut-o.
Prăjitura asta cu morcovi e delicioasă.
Prăjiturile cu morcovi sunt întotdeauna delicioase.
Singura problemă cu ele...
e numele.
Da.
- Cine vrea bere? - Eu.
- Nu. - Unde vă duceţi?
Bun.
Deci...
Cu ce te ocupi?
Sunt bonă.
Bonă, va să zică.
Pentru bebeluşi umani, nu lupi sau şopârle?
În primul rând, bebeluşii mă iubesc.
Sigur.
În al doilea rând, îmi place siguranţa slujbei.
Mama e o soţie trofeu, bogată, care ştie despre copii
mai puţin decât ştii tu despre salate.
Ultima strigare!
- Mulţumesc Domnului! - Da!
Bun, deci e... ultima strigare.
Ultima strigare, oameni buni.
- Ce? - Ultima strigare, tocmai a zis.
Nu l-am auzit să spună asta.
Da, nici eu.
Păi... eu locuiesc în apropiere.
- Şi am bere. - Aş putea fi convinsă.
- Trebuie să plec... - Nu, am altceva plănuit...
- Oriunde, numai aici nu. - Orice, în afară de asta.
Scuzaţi-mă.
Larry, putem vorbi puţin?
Nu.
Încep prin a-ţi spune...
Larry, de câte ori ţi-am fost mână dreaptă?
Nuştiu.
Bine, ştii ce?
Suntem avocaţi.
- Hai să negociem. - Bine.
Ce mă costă?
Nu pizza, bine?
Doar pentru că-s un tip voinic, căruia se întâmplă să-i placă pizza,
nu înseamnă că dacă zici "pizza" automat sunt de acord.
Bine, nu pizza. Zi altceva.
Bine.
Nu te poţi gândi la altceva, în afară de pizza, nu?
Nu.
Întotdeauna te precipiţi.
În primul rând, nu mă precipit.
Vreau doar să mă duc să beau o bere în apartamentul lui.
Şi în al doilea rând, tipul ăsta e diferit.
Râde la glumele mele, miroase a scorţişoară.
Şi nu-şi numeşte Blackberry-ul "pocnetberry".
Bine.
Dar nu mă lăsa singură cu părosul.
Promit.
Şi asta e camera mea.
Da.
Bănuiesc că pot lua în calcul să mă culc cu tine.
Dar singurul lucru produs în lume ar fi alcoolul...
Deci acum îmi imaginez o lume
unde toate textilele, şi cheresteaua şi ţiţeiul sunt în schimb alcool...
Tot n-ar fi destul alcool în lume să mă facă să mă culc cu tine.
Ce lume nebună ar fi...
fără textile.
Dar despre ăştia doi?
Destul de fermecătoare treabă. Sunt obişnuită.
Când Kate şi cu mine eram mici, tot timpul ne jucam poveşti,
şi ea întotdeauna era prinţesa,
- Şi eu trebuia să fiu... - Dragonul.
- Naşa zână. - Ce?
Dumnezeule.
E dimineaţă, şi abia acum am observat că ai o chitară.
Cânţi la ea, sau o foloseşti doar pentru a impresiona fete?
Păi, am fost chitaristul principal în câteva formaţii.
- Îmi pare rău. - Nu...
Nu-i nimic. Eu...
Am vorbit toată noaptea, şi-s îngrijorată de respiraţia mea.
Şi...
Probabil că-s puţin timidă.
Am tendinţa de a umbla cu tipi care spun lucruri frumoase,
şi se dovedesc a fi ticăloşi.
Păi, cred că am făcut o treabă bună din a nu spune lucrurile bune seara asta.
Şi, probabil n-ar trebui să zis asta,
dar...
Dar n-am mai simţit aşa, atât de devreme...
dintotdeauna.
Aşa că ia-ţi cât timp îţi trebuie...
Respiraţia ta e oribilă.
Bine.
Bine!
Erin.
Larry, ce faci aici?
- Eu? Păi... - Tu cine eşti?
Ben te lasă să aduci prostituate în apartamentul lui?
Unde-i Ben?
Erin, nu-i aici.
L-am căutat peste tot.
Încep să mă îngrijorez.
Cred că probabil ar trebui să presupunem că e mort.
Faimoasa mea omletă cu brânză topită...
Erin.
Eşti în viaţă!
Dumnezeule!
Brânză topită şi mai ce?
Bună, eu sunt Kate.
Vroiam să văd dacă mi se va asorta mobila
pentru când mă voi muta cu tine,
aşa că am adus nişte mostre.
Dar momentan locuinţa ta e puţin aglomerată,
aşa că-mi voi lua mostrele şi voi pleca.
Vroia să zică "modelele".
Kate, pot să-ţi explic...
- Du-te naibii. - Nu.
Kate, te...
Connie, trebuie să-i zic...
Ştie deja. Eşti aiurea!
Nu.
Mostre.
Lui Kate i-a fost iar frântă inima,
aşa că vine pe aici, şi s-ar putea să am nevoie de ajutor cu copiii.
Ce fel de ajutor?
Nuştiu.
Ai putea să-i hrăneşti.
Grozav.
Le intră în gură.
Bine.
Salut.
Frumos poncho, Tiff.
Salut bebeluşii. Salut, Conn.
Salut. Ce faci?
Grozav. Foarte grozav.
Doamne, iar facă chestia aia cât de comporţi prea bine.
Nu, sunt în starea normal de bună,
ceea ce e super grozav.
Am întâlnit un tip care-l credeam perfect,
şi s-a dovedit a fi exact ca restul tipilor,
ceea ce e minunat.
Ascultă, e ridicol.
Nu sunt obişnuit să-ţi fac jumătate din muncă.
Unde-ai fost toată ziua?
M-am despărţit oficial de Erin.
Şi restul zilei mi l-am petrecut încercând să găsesc soluţii de-a o recupera pe Kate.
Aşa omule. Lipeşte-te de ea.
Nu, nu nu. S-o recâştig.
Trebuie s-o recuperez.
Bine.
Larry, niciodată n-am mai simţit aşa, bine?
Când mă uit în ochii ei,
ne văd pe amândoi stând pe prispa casei,
cu copiii pe lângă noi, doi câini, hainele la uscat pe sârmă.
Am întâlnit fata visurilor mele.
N-o să aveţi un uscător?
Uite încă unul plin de minciuni.
Kate, bună. Tot eu sunt.
Ca să recapitulez... am încheiat-o cu Erin.
Îmi pare mai rău decât i-a părut cuiva vreodată.
Şi, ştii că mi-ai zis că iubeşti rechinii?
Ei bine, ţi-am luat un rechin.
Glumesc, ţi-am luat un DVD cu Săptămâna Rechinilor.
Şters.
Cred că ar trebui să-i mai dai o şansă.
Pare atât de drăguţ.
Şi amândoi iubiţi rechinii, ceea ce e foarte rar.
Nu iubesc rechinii.
I-am spus asta pentru că el iubeşte rechinii,
şi-am vrut să mă placă.
Grozav. Deci aveţi şi asta în comun.
Nu, Tiff, doar a zis că iubeşte rechinii.
Asta am zis şi eu. Amândoi au minţit.
Dumnezeule, Tiffany are dreptate.
Niciodată n-am auzit cuvintele alea în această ordine.
Ce vrea Tiffany să zică e că toţi ne minţim unii pe alţii,
la începutul unei relaţii.
Ar fi trebuit să-mi spună despre ea,
dar dacă s-a terminat, măcar i-aş putea da şansa de a explica...
Şi să-i zic că nu-mi plac rechinii.
Şi nu răspunde.
Trebuie să-l caut. Vii cu mine, te rog?
Oare? Nu.
- Te rog. - Nu, niciodată.
Nu, nu nu! Bine, fie.
Crezi că poţi supraveghea copiii vreo oră?
Ai dreptate. A fost mult mai uşor să-i aduc şi pe ei.
Femeia perfectă pentru mine?
Nu te-am întrebat asta.
Păi, nuştiu, Eva. Eva, nu?
Pentru început, numele ei ar putea fi Eva.
Cerceii tăi sunt mari.
Te pricepi de minune la conversaţii.
Ştiu, îmi pare rău.
Doar că... am întâlnit o fată,
Nu vrei să fii aici, nu-i aşa?
A fost plăcut să vorbesc cu tine.
Nu, nu nu. Nu, Ben.
Scuzaţi-mă, domnişoarelor. Stai pe loc.
Bine, Larry, ştiu ce vei spune...
- Doare, nu? - Porţi inel?
Da, tot timpul port replica inelului de la SuperBowl
când caut să mă combin cu cineva... ştii asta.
Larry, îmi pare rău, bine?
Nu pot face asta.
Ben, noaptea asta nu se mai referă la tine.
Se referă la ceva mult mai mare decât tine...
La mine.
Suntem doar doi tipi vorbind cu două tipe drăguţe.
Ştii ce? Ai dreptate.
Bun., chiar aici.
Connie, să nu uiţi să plăteşti.
Viaţa mea nu e una reuşită.
Serios?
E aici?
Să merge. Haide, să mergem.
Foloseşti asta?
Dumnezeule.
Da, ştiam eu. Ştiam eu că te cunosc.
Tu eşti femeia care întotdeauna pare nervoasă pe aparate.
Şi tu eşti tipul care întotdeauna se antrenează în blugi.
Da, îmi place să-i numesc "denimi transpiraţi".
Mie-mi place să le spun "întinşi până la limită".
Bine.
Mă bucur că te-am văzut, o zi bună.
Nu, ştii ce?
Am să-ţi spun ceva.
Prietenul meu Ben în sfârşit a renunţat la a o mai căuta pe prietena ta Kate,
şi e o epavă, aşa că-ţi mulţumesc pentru asta.
Sărăcuţul, cred că a renunţat în seara când am venit la barul vostru dezgustător
şi l-am văzut sărutându-se cu o târâtură.
Târâtură? Ce târâtură?
Mi-aş fi amintit o târâtură. E darul meu.
Am văzut cu ochii mei.
Era o roşcată cu cârlionţi şi cercei mari.
Nu, sigur că nu.
Dumnezeule.
Pauză.
Nu se săruta cu târâtura aia.
Am zis că mă bag.
Veşti bune, domnişoarelor.
- Eu plec. - Ce?
Nu pot... să fac asta. Îmi pare rău.
Mă bucur că v-am cunoscut.
Pot măcar să te îmbrăţişez de rămas bun?
Sigur că da.
De ce nu?
Ar trebui să ne îmbrăţişăm şi noi?
Iisuse.
M-am prins de cercelul tău.
Scuze.
Deci nu era cu ea?
Chiar opusul.
Atât de fermecător.
Apropo, mersi de energizant. E delicios.
Îmi cumpăram eu singur,
dar nu-mi aduc portofelul la sală.
Îmi limitează libertatea de mişcare...
Să-mi arăt recunoştinţa
îţi voi spune ceea ce nu voi face.
Nu voi râgâi, aşa că...
Întrebare scurtă...
Dacă-i împăcăm,
vei fi tot timpul prin preajmă?
Mai tot timpul, da.
Uite ce cred c-ar trebui să facem.
Şi iată râgâitul...
Acum.
Dar acolo va rămâne.
Cum adică: "dacă-i împăcăm"?
- Îi voi spune lui Kate. - E o prostie, bine?
Şi nu e romantic.
Pentru că astfel de lucruri
nu se vor întâmpla unor oameni ca noi...
Nu mă aduna şi pe mine în viaţa ta tristă.
Bine.
În cazul meu, cu siguranţă nu şi al tău, am învăţat în urmă cu mult timp în urmă
că nu eu sunt eroul poveştii, bine?
Şi dacă vreau măcar să fiu în poveste,
am două opţiuni.
Fie îl ajut pe erou, fie încerc să-l distrug.
Tu ce-ai vrea să fii?
Vrei să fii Naşa zână sau dragonul?
Bine. Care-i planul tău stupid?
Bine.
Nu-s sigur că vreau să fiu aici sus.
Nu, nu. Trebuie să fii.
Asta-i toată idea. Trebuie s-o întâlneşti pe noua mea iubită.
Încă nu-mi vine să cred că ai întâlnit o fată la sală.
Încă nu-mi vine să cred că ai fost la sală.
Ştiu, nu-i aşa? Dar am fost.
Şi ne întâlnim aici cu ea, şi prietena ei.
Ăsta-i planul.
Ar fi trebuit să ajungă deja.
Asta e atât de tipic pentru noua mea iubită, s-o dea în bară.
Pari nervos pe noua ta iubită.
Nervos? Nu, nu-s nervos.
Niciodată. Cred că-i perfectă.
Ştii... mă gândesc la ea încontinuu.
Nu ştiam că e voie cu maimuţe aici sus!
Dacă nu vrei ca oamenii să-ţi atingă maimuţa,
nu-ţi lua maimuţă ca animal de casă.
Nu-i aşa, Ben?
Benjamin?
Ben, unde-ai plecat prietene?
Mersi, Carter.
Ciudat.
Obişnuiam să fiu încântată când urcam aici.
Dar acum nu mai are niciun efect,
pentru că nu cred în dragoste,
exceptând cazul cu tine şi noul tău iubit.
Pare atât de real.
Aşteaptă.
Aşteaptă aici două secunde, bine?
L-am pierdut.
Cum adică l-ai pierdut?
Adică dacă veneai la timp,
n-am mai fi avut conversaţia asta acum.
Deci de-acum e vina mea?
Iar am gafat-o.
Mi-am uitat telefonul.
Ăsta e?
Asta-i povestea prietenului meu Ben Parr
şi cum l-am ajutat să-şi întâlnească fata visurilor sale.
Loveşte-mă cât vrei.
Nimic nu mă poate răni mai mult de faptul că nu te voi vedea.
Dar asta a fost pe-aproape.
Şi mir mi-a fost dor de tine.
Deşi se pare că n-a avut nevoie de atât de mult ajutor
pe cât aş fi crezut.
Bun, sărutul ăsta a fost al tău să-l păstrezi.
Dar ai multe explicaţii de dat,
şi până nu demonstrezi că eşti tipul
care cred că eşti, nu mai primeşti pupici.
Am înţeles.
Începând de-acum.
Dar crede-mă...
Nu e doar lapte şi miere pentru ei.
Şi acolo intervin eu.
Sunt un fel de jandar al iubirii dumnezeieşti...
Sau iubirii ninja.
Idea e că toate poveştile de dragoste ar trebui să aibă unul de-al de mine.
Doar ziceam, într-o operaţiune secretă cum e asta, puţină precizie e importantă,
Nu-i zi operaţiune secretă.
O operaţiune implică ca participanţii la ea
să aibă măcar cea mai mică dâră de competenţă.
Serios?
Ce zici să aibă cea mai mică dâră de posibilitate de a citi un ceas?
Au şi de astea?
Un simplu "îmi pare rău" ne-ar putea aduce în direcţia bună.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău că eşti un tolomac.
Sunt un tolomac?
Acum ştiu ce gândeşti.
E atrasă de mine.
Povestea asta e pentru altă zi.
Şi nu-i o poveste cu zâne.
Traducerea şi Adaptarea: SorinIonescu