Kimmy, mănâncă!
- Ce faci azi, LJ? - Mă duc la şcoală, apoi la înot.
La înot? Ai intrat în echipă!
Lane Jr., e minunat. Sunt foarte mândră de tine!
Ai auzit, Lane? Vino încoace, micuţă prinţesă!
Da. Bravo, fiule.
Ce s-a întâmplat, puiule?
Îngeraşule...
Nu-ţi uita prânzul.
Aşa este.
Am zis că-ţi dau bani să-ţi cumperi de mâncare.
De ce nu-i bun sendvişul pe care tocmai i l-ai făcut?
Păi...
LJ?
- Nimic. - Bine, atunci.
Mersi, mamă.
Pa, tată.
Ai comandat pătuţul, aşa cum te-am rugat?
Da... Voiam să vorbim despre asta. Nu ţi se pare cam scump?
Lasă-mă pe mine să-mi fac griji cu banii, da?
Timpul s-a scurs.
Tata se duce acum să prindă nişte răufăcători.
Ce fetiţă mare şi cuminte eşti tu!
- Diseară lucrez până târziu. - Din nou?
Da. Mă duc la şedinţa cu părinţii.
O să încerc să nu stau prea mult.
Cred că iar s-a iritat de la scutece.
- Iar s-a terminat crema? - Nu.
Bine. Atunci te las.
- Bine. O zi bună. - Şi ţie.
Bine. În regulă.
Mămica se va întoarce în două minute. Doar două minute.
Pot să vă spun doar că un bărbat şi o femeie m-au dat jos din maşină.
El m-a pus să mă întind pe jos cât ea a luat-o pe Kim.
Uită-te la asta.
Plecaţi! Aţi pătruns neautorizat.
Tată?
Sergentul Lane Bradley. E "vedeta" Poliţiei din Bethesda.
Valea de aici, vulturilor!
Deja o acuză pe mamă.
- Mama? - Colette Bradley.
E profesoară la clasa a cincea.
E înfricoşată... vinovată şi ruşinată.
La fel aş fi şi eu dacă mi-aş fi pierdut copilul.
Şi-ai fi gata să-ţi minţi soţul şi pe restul lumii.
LIE TO ME Sezonul 3 Episodul 12
Traducerea şi adaptarea: Felixuca @ Nifty Subtitles Team
Vă rog, lăsaţi-o... Lăsaţi-o în pace.
Cine e "cavalerul" ăsta?
E un prieten de familie, drul. Stanley Heaton.
Când mama a descoperit dispariţia copilului, pe el l-a sunat.
- Ce? Nu şi-a sunat soţul? - A închis după trei secunde.
Vă pot spune doar că un bărbat şi o femeie m-au dat jos din maşină.
El m-a pus...
Iată.
O prezentare neutră, controlată şi repetată în minte.
- Da. - Are o privire fixă.
Încearcă, disperată, să nu se dea de gol.
Vezi asta?
Se teme mai mult de soţul ei decât pentru ce-a păţit copilul.
Iar fiul adolescent e prins la mijloc.
Da. Înapoi la imaginea cu grupul.
- Ce fel de doctor crezi că este? - Pun pariu că-i psiholog.
Eu aş zice că-i ginecolog.
Serios?
Loker şi Torres ne vor pune la curent când se vor întoarce.
Între timp, un copil a dispărut.
Poliţia ne-a zis să ne băgăm nasul în treburile familiei.
Să ne băgăm nasul... Exact aşa au zis.
- Pe unde aţi umblat? - E sâmbătă.
- Am fost plecat din oraş. - M-am plictisit.
În laborator puteţi vedea înregistrarea, ca să fiţi la curent.
Unde vă duceţi?
Până ne întoarcem,
vreau ca Wallowski să discute aici cu părinţii copilului.
Timpul trece.
- Ginecolog. Cum ai ştiut? - Mi-a zis instinctul feminin.
Sau scria de la început în raportul poliţiei.
Raportul poliţiei?
Despre Colette Bradley, dre. Heaton...
Ce-i cu ea?
Un copil a dispărut în plină zi.
Iar mama te ţine te-a sunat primul.
Colette Bradley e pacienta mea. Sau era.
Asta e o clinică de fertilitate, nu? Ea şi soţul ei aveau probleme?
Dre. Lightman, ai auzit vreodată de confidenţialitatea medic-pacient?
Speram să ne spui câte ceva despre soţii Bradley
înainte să vorbim cu ei.
Un singur lucru vă pot spune. Nu merită aşa ceva. E un coşmar.
Sunt oameni buni.
De ce te-a sunat pe tine, nu pe soţul ei?
Şi de ce-a minţit în privinţa a ce s-a întâmplat cu copilul?
- N-a minţit. - De unde ştii?
Nu ştii... Nu-i aşa?
Însă o crezi în stare să mintă.
Eşti convins de asta.
Sau toată încrederea asta afişată ascunde altceva?
Nu urmărim să pedepsim pe nimeni.
Vrem doar... să se întoarcă acasă.
Soţul nu e îndreptat către soţie.
Nici n-o priveşte, deci nu crede nimic din ce spune.
Au mai luat ceva din maşină?
Colette a spus că-i dispăruseră pătura şi biberonul lui Kim.
Ai ajuns repede. Ţi-am trimis SMS abia acum 20 de minute.
Având în vedere natura cazului, mi-am permis să apăs pe acceleraţie.
Nu-i lua tare. Au venit ca să ne ajute.
Să mergem?
Bine.
Dacă are vreo importanţă... îmi pare foarte rău.
- Da. - Nici nu-mi pot imagina.
- Putem trece peste asta? - Da.
- Ştii cu ce ne ocupăm? - Mi s-a explicat.
Crezi că soţia ta minte în privinţa celor întâmplate?
De ce crezi asta?
Ai zis că Wallowski ţi-a spus cu ce ne ocupăm noi.
Nu. Colette n-are de ce să mintă.
Eşti poliţist. Ştii bine că oricine are un motiv să mintă.
Nu-i aşa?
Sunt sigur că ţi-e greu, Colette.
Vrei să spui că ştii prin ce trec eu acum?
Îmi poţi povesti ce s-a întâmplat ieri?
Le-am spus deja poliţiştilor tot ce ştiu, deci...
Dnă Bradley, cei care o caută pe Kim au nevoie de orice mână de ajutor.
Aş vrea să mă ajuţi.
Colette nu i-ar face rău lui Kimberly.
Nici nu se pune problema.
Soţia nu ar răni pe nimeni din familia noastră.
Cât eşti tu de pază, vrei să spui? Peste cadavrul tău.
Aşa vorbeşti cu ea? Aşa?
Aşa obţii rezultate bune, nu?
Amândoi aveau 20-30 de ani.
Ea purta o bluză de trening roşie, blugi şi adidaşi.
Şi bărbatul?
Era slab, purta geacă de blugi, o şapcă... Avea ochii albaştri.
Şi ce a spus?
Mi-a zis să mă aşez la pământ.
- Portiera era deschisă? - A deschis-o femeia.
Soţia mea trebuie îndrumată. Cred că înţelegi asta.
Uneori e neglijentă.
Răpitorii au venit la maşină. De ce ai spune că-i neglijentă?
Ştie că o consideri o mincinoasă?
Relaxează-te şi încearcă să-ţi aminteşti.
Ce s-a întâmplat pe urmă?
Stai. El... Eu...
- Ce culoare aveau ochii ei? - Erau albaştri.
Ai zis că bărbatul avea ochii albaştri.
Nu i-ai văzut pe răpitori, nu-i aşa?
Nici nu crezi că a fost vreunul.
Ce s-a întâmplat de fapt, Colette?
Dumnezeule.
Mă va ucide.
Cine?
Soţul meu.
Ce-i asta?
E soţia ta. Mama copiilor tăi.
Ce ai zis?
Vorbeşti cu mine?
Nu mă băga în seamă, scumpo. Gândeam cu voce tare.
- Oricând te simţi pregătită, scumpo. - Pentru ce?
Tu trebuie să fii ţâfnos, orice ai spune?
Uită-te la ea. E deja îngrozită.
Lane...
Îmi pare rău.
Am lăsat-o pe Kim în maşină doar o clipă,
cât m-am dus la magazin.
Ce-ai făcut?
Am lăsat maşina în faţă şi am fugit în magazin.
Stai puţin. Ai lăsat copilul singur în maşină?
Dormea, Lane. Aşa că eu...
- Ce? - Uşurel. Păstrează distanţa.
Eu sunt stăpân în casa mea.
- Unde-i Kimmy? - Lane, jur că nu ştiu.
Unde este?
Trebuie să mă crezi. Te rog...
Dă-mi un motiv să o fac.
Pentru că eu o cred şi sunt expertul.
Tu eşti expertul?
Deci Kimberly... a dispărut?
Am minţit în privinţa răpitorilor, dar cineva chiar a răpit-o, Lane.
Kimmy. Kimmy!
Dar ei cred că răpitorii au grijă de ea,
pentru că i-au luat biberonul şi lucrurile.
Ce magazin era? Ce-ţi trebuia aşa de urgent?
Unguent pentru iritaţii. Asta m-am dus să cumpăr.
Unguent?
Credeam că te vei înfuria dacă ţi-aş spune că nu mai avem,
aşa că m-am dus să cumpăr eu.
Vedeţi? Aşa face ea.
Dă vina pe toată lumea pentru greşelile ei.
Acum e vina mea.
Şi te mirai de ce l-a sunat pe drul. Heaton
în clipele alea de groază.
N-am timp de aşa ceva.
Trebuie să-mi găsesc fetiţa înainte să fie ucisă.
Lane, nu-i drept!
E fetiţa amândurora, Lane.
Cu puţin ajutor din partea drului. Heaton, nu-i aşa?
- De unde ştii despre asta? - Tocmai mi-ai confirmat tu.
Da? Nu te priveşte.
Ai idee cât curaj a avut să-ţi spună c-a pierdut-o pe Kim?
Tu când vei avea curajul să-ţi recunoşti propria vină?
- Probabil că tu eşti fiul. - Mă cheamă LJ.
Sunt Cal Lightman.
Poliţiştii m-au angajat ca să-ţi găsesc surioara.
Sper că te pricepi la ce faci.
- Ce-ai păţit la mână? - M-am lovit la fotbal.
La fel arătau şi mâinile mele când aveam vârsta ta.
Vrei să ştii de ce?
I-ai enervat pe mulţi.
Ăsta e un lucru bun. Acum începem să purtăm un dialog.
- Pe cine ai lovit? - Pe nimeni.
- Serios? - O căuta cu lumânarea.
- Da? De ce? - Spunea porcării.
Despre familia ta? Despre tatăl tău, poliţistul.
Nu. Despre mama ta.
Ce a zis?
E profesoară. Ce crezi că zice lumea?
Ascultă-mă.
Ori îmi răspunzi ca un adult, ori găsesc singur răspunsuri.
E clar?
Deci fac mişto de tine pe tema mamei tale.
Şi ce?
E profesoară la şcoala mea. Se aud vorbe.
Şi ţie ţi-e ruşine. Tatăl tău a auzit zvonurile astea?
Sper că nu.
Pentru binele mamei tale?
- De ce ţi-ar răpi cineva surioara? - Nu ştiu.
Probabil ca să se răzbune pe tata.
Bagă după gratii mulţi oameni.
Chiar dacă n-are nicio legătură, tu tot vei da vina pe el, nu?
Legat de ruşinea pe care o simţi,
zvonurile sunt despre mama ta şi cine, LJ?
Mulţumesc că ne-ai primit, dle director Aston.
Vă ajut cu orice.
Am vorbit cu fiul familiei Bradley pe care l-ai trimis astăzi acasă.
Da. Lane Jr. trebuie să fie acum alături de familia sa.
Cred că e evident.
Sau l-ai trimis acasă pentru că făcea probleme?
Nu se poate controla... E temperamental, dacă asta întrebi.
Nu se controlează în faţa ta?
Pardon?
Poţi să te scuzi cât vrei,
dar ai un elev căruia i-a dispărut sora
şi care se bate ca să apere reputaţia mamei lui
din cauză că umblă zvonuri legate de ea.
- Unde vrei să ajungi? - Dna Bradley e o profesoară bună?
Una dintre cele mai bune.
- În clasă? - E minunată.
- Şi la pat? - Spune "nu" dacă nu ştii răspunsul.
Bine. Ajunge.
Da, ne-am întâlnit de câteva ori în ultimii ani...
Aveţi o relaţie de câţiva ani.
- Da, dar te-ai gândit... - M-am gândit.
- Copilul poate fi al tău. - Nu te-ai protejat?
Eu aş evita orice test ADN.
Sugerezi că pentru a evita să afle Lane Bradley..
Ai răpi copilul?
Trebuie să încetezi, amice.
Nu-ţi mai încleşta fălcile. Te trădează de fiecare dată.
Da, mi-e frică. Nu sunt mândru de ce am făcut.
Dar n-am răpit copilul.
Dar te vei număra printre suspecţi
iar Lane va afla că ai avut o aventură cu soţia lui.
Şi crezi c-ar fi mai bine să afle cât e anchetat
sau când va fi singur cu Colette, cu pistolul la îndemână?
Directorul şcolii părea prea organizat.
Mie nu mi se pare ceva plănuit.
- Cafea? - Mor după un ceai.
- Astea-s pozele cerute? - Da. De la conferinţa de presă.
Pe drul. Heaton îl ştii deja. Restul sunt poliţişti şi vecini.
De ce erai plecat din oraş?
- Mă duceam să mă văd... - Sunt plictisit.
Ai observat ceva neobişnuit la poliţiştii din poză?
Nu prea.
Tu vezi ceva neobişnuit la ei?
- Sunt foarte bine făcuţi. - Asta a zis şi Locker.
Mor de râs.
Au venit pentru tată, nu pentru mamă.
Aşa e. Evident.
Dar nu mă prea surprinde. Doar sunt poliţişti.
- Ce zici de ăsta, drul. Heaton? - Ăsta nu-i bine făcut.
- Poftim? - Era o glumă.
- A dispărut un copil, Eli. - Ştiu asta.
- Faceţi mişto de mine? - Pare îngrijorat.
Nu sunt. De ce aş fi? Sunt bine.
Nu tu. În fotografia aia.
Doctorul e îngrijorat pentru mamă şi pentru tată.
- Torres ţi-a zis asta? - Da. De la el ştiu.
- Chiar aşa? - Sigur că da.
Ce fetiţă bună.
Mai e ceva?
A sunt detectivul Wallowski.
Colette Bradley va fi eliberată într-o oră.
Sigur. Renunţă la băutura aia.
Vrei ceai sau cafea?
Bună, scumpo.
Şeful tău, Aston, m-a sunat şi mi-a spus tot.
De-acum, oficial, eşti moartă pentru mine.
Putem rezolva totul, Lane.
Dar mai întâi trebuie s-o găsim pe Kimmy.
Ce se întâmplă, mamă?
De unde pot şti că-i copilul meu când tu te culci cu toată lumea?
Cum poţi spune aşa ceva? Ştii bine că-i fetiţa ta.
- Ieşi afară din casa mea! - Uşurel, LJ.
Dacă durul de taică-tău poliţist stă acolo cu o bere în mână
şi urlă ameninţări la adresa soţiei şi a fiului...
crede-mă, prietene, nu merită.
Colette, LJ, să mergem. Veniţi.
- Ce cauţi aici? - Încercăm să-ţi găsim copilul.
- N-o veţi găsi aici. - De ce?
Ai ascuns-o altundeva?
Aşa o să-ţi înveţi minte nevasta să fie mai grijulie.
- Ieşi naibii afară din casa mea! - Obligă-mă.
Lane! Încetează.
Bună.
Va trebui să faci mai mult decât atât, amice!
Bună, Willie.
- ...Iam. - Poftim?
William.
Da, aşa-i.
Constituţia Federală.
Serios?
Asta făceaţi voi pe la spatele meu?
Nu. Ne giugiuleam.
- Mulţumesc. - Tu ai întrebat.
Trebuie să plec.
De dimineaţă am antrenament la fotbal.
Bine. Mersi pentru ajutor. Ne vedem mâine, la aceeaşi oră?
Sigur, dacă tatăl tău e de acord.
De ce a trebuit să am o fiică?
De fapt, vino cu o oră mai devreme. Putem să ne facem de cap.
O fiică obraznică.
Tu de ce rânjeşti?
Şi tu.
E-n ordine.
Atunci, pa.
William mă pregăteşte
ca să-l elimin pe idiotul din cealaltă echipă de dezbateri.
Idiot?
O iei cam personal.
Interesant, venind din partea ta.
Eu mă înfrunt cu mulţi oameni, dar niciodată n-o iau personal.
Nu-ţi desconsidera adversarii, Em. Sau tatăl.
Atunci ar trebui să-i brutalizez?
Îi sperii pe oameni până-şi pierd controlul
şi uită să-şi ascundă sentimentele.
Nu-i brutalizez.
- Chiar crezi că-s obraznică? - Nu te poţi abţine.
Sunt figura autoritară din familie. Ai asta în sânge. Nu mă contrazice.
Arţăgosule.
- Mulţumesc că te-ai întors. - De parcă aveam de ales...
Ai creier, nu-i aşa?
Noi doi trebuie să ne socotim.
De când ştiai despre relaţia dinte Colette şi Ben Aston?
- Am aflat când m-a sunat Aston. - Bine.
De cât timp ştiai despre relaţie?
Acasă nu erai surprins.
Cât timp mai am de aşteptat până să aud adevărul, Lane?
Colette ţinea cursuri la seral. Rămânea la şedinţe cu părinţii.
Tot ce vrei. Sunt poliţist. Ştiu când ceva nu e-n regulă.
În plus, n-aţi putut avea copii.
De asta e implicat drul. Heaton în toate astea.
Ce legătură are asta cu găsirea fiicei mele?
Când soţia ta a spus că e copilul vostru...
Deşi ştiai că are o aventură, nu te-ai întrebat dacă tu eşti tatăl?
Kimberly este fiica mea.
Când am spus că e mama copiilor tăi, a încercat să-şi ascundă ruşinea.
Nu eşti tatăl ambilor copii.
Mă întreb de ce Kimberly nu-ţi seamănă deloc.
Acum te întrebi:
"Dacă nu-s tatăl lui Kimberly, care-i rolul lui Heaton?".
Dacă descoperi asta, s-ar putea să găseşti copilul.
'Neaţa, dre. Foster.
- Clienţi mulţumiţi? - Şi copiii lor.
- Putem vorbi în biroul meu? - Nu.
Poftim?
Am mai făcut asta şi n-a mers prea bine.
Lane Bradley e tatăl lui Kim?
Ambele lor nume sunt pe certificatul de naştere.
Da, dar poţi trece orice vrei pe certificatul ăla.
Lane şi Colette Bradley sunt părinţii lui Kimmy.
Părinţi în acte. Însă nu-s "mama" şi "tatăl" ei.
E o distincţie foarte fină şi adevărată.
Lane şi Colette o cresc, deşi nu-s părinţii ei biologici.
Tu ai copii, dre. Heaton?
Să-nţeleg că nu.
Dar îi consideri pe toţi, într-un fel, copiii tăi.
Eşti un fel de părinte surogat.
Nimeni nu te poate contrazice. Dacă se poate, vă rog...
S-a încurcat vreodată sperma vreunui pacient?
Dnă Tate, îmi pare rău...
Nu mai discut aici.
Le-aţi încurcat, din întâmplare?
Dar intenţionat?
Lane Bradley nu e tatăl biologic al lui Kim.
Ba sigur că e tatăl ei. Eu însumi am făcut inseminarea.
Şi cât timp a durat?
Nu mă lua cu confidenţialitatea faţă de pacient
sau discut iarăşi acolo.
Cinci ani. A durat cinci ani să conceapă.
Bine. Mulţumesc.
Următoarea întrebare.
Un doctor, ca tine,
ar fi dispus să ajute făcând el însuşi o "donaţie"?
- E revoltător! - E dezgustător, da.
Primeşti multe mulţumiri de la pacienţii tăi.
Nici nu le mai ţin socoteala.
Dar e ciudat.
Ai primit o singură felicitare de la soţii Bradley
şi doar aceea a ajuns în rama aia arătoasă
iar tocmai fetiţa lor a fost răpită.
După cum ştii deja, ne-am apropiat foarte mult.
- Credem că tatăl lui Kim a răpit-o. - Lane e tatăl ei.
Nu ştiu cum să vă spun mai clar.
Ai putea să repeţi fără să strângi ochii şi buzele.
Lane nu e tatăl ei.
Atunci cine este?
Să ghicesc. Informaţia e confidenţială.
Conversaţia asta n-a avut loc niciodată.
Am aflat totul interpretându-ţi expresiile faciale.
Şi după ceea ce ai ţinut sub tăcere.
Ce vrei să dovedeşti?
Wallowski a găsit o înregistrare
de la camera de supraveghere a unei farmacii.
E de dimineaţa asta, la farmacia de unde a fost răpită Kim.
Lane Bradley intră devreme în tură. Cumpără scutece.
Adu-l imediat aici.
Ştiu că nu-s cel mai bun soţ sau tată din lume.
Ăsta e rolul meu în cele petrecute.
M-ai întrebat când am de gând să fiu sincer. Acum ştii adevărul.
Dar sunt un poliţist bun.
Sau voi fi până-n ziua când n-o voi mai căuta pe Kimmy.
Te-am înregistrat cumpărând scutece de dimineaţă.
E ziua când fac asta.
Ai destule acasă, Lane. Vrei să-mi explici?
Simte nevoia să le cumpere. Nu-i aşa?
Ca să-ţi păstrezi credinţa.
Altfel ar trebui să recunoşti că ţi-ai pierdut orice speranţă.
Aşa e?
Adu-ţi aici soţia şi fiul.
- Cu blândeţe. - Bine.
Wallowski îl va aduce pe drul. Heaton...
Nu la fel de blând.
- Heaton e implicat? - Nu vrea să se afle adevărul.
Mulţumeşte-mi când îţi aducem copilul înapoi.
Da?
- Ce înseamnă asta? - Suntem pe cale să aflăm.
Dnă Bradley, ai mai avut vreo aventură
şi cu altcineva în afară de şeful tău?
Ce fel de întrebare e asta?
E una la care sigur răspund expresiile tale faciale.
Deci ai avut doar o aventură?
Stanley Heaton v-a zis?
Nu, dar se vede pe el că ştie şi că te acoperă.
Îmi vreau copilul înapoi.
Şeful tău, Ben Aston, e tatăl adevărat al copilului?
Nu ştie. Nu i-am spus niciodată.
Din ce ştie el, tratamentele de fertilitate au dat rezultate.
Colette a venit la tine,
ţi-a zis că are o aventură cu Ben Aston
şi că se teme că a lăsat-o gravidă, nu-i aşa?
Nu mi-a zis numele tatălui şi nici nu voiam să-l ştiu.
Deci n-aveţi de ce suspecta că Aston a luat copilul.
Colette, haide... Ai zis că-ţi vrei fiica înapoi.
Dă-ne nişte răspunsuri simple.
Crezi că e Ben?
Sau oricine altcineva s-ar crede membru al familiei.
Cel care a răpit copilul avea cheia maşinii tale
sau ştia unde ţii cheia de rezervă.
O ţin în sertarul cu mărunţişuri, în bucătărie.
Aşa pătrundem pe altă pistă în privinţa făptaşului.
În asta îi zâmbeşti tatălui tău.
- Da? - Da. Puţin. Un strop.
Dacă spui tu... Mie nu mi se pare.
Ţi-ai văzut vreodată tatăl plângând? L-am văzut eu.
Astăzi a plâns, când îl interogam.
Uite-l din nou. Acelaşi zâmbet.
Îţi place, nu-i aşa? Te bucuri când îl faci să sufere.
Eşti nebun?
Sindromul tremuratului piciorului.
Cred că noi doi începem să ne înţelegem.
Îţi urăşti tatăl, dar îţi iubeşti mama.
Era cea mai groaznică zi din viaţa mamei tale.
Cea mai oribilă. Tu nici n-ai privit-o.
Nu. Nu.
Nu-s obligat să vorbesc cu tine.
Ţi-am zis deja că nu te poţi abţine.
Nu pricepi?
Ai răpit-o doar ca să-ţi răneşti tatăl?
Parcă n-ar mai exista nimeni în familia voastră,
în afară de el şi de prinţesa lui, Kimmy.
Unde este?
Nu aveam de gând să o răpesc.
Mă duceam spre şcoală, am văzut maşina în faţa farmaciei
şi mi-a venit o idee.
Asta-i o minciună gogonată.
Cheile mamei tale erau în sertar, în bucătărie.
Înseamnă că ai plănuit totul.
Ce i-ai făcut? Ai ucis-o?
Ai ucis un copilaş ca să te răzbuni pe tatăl tău?
Dacă vrei să-l înfrunţi, poţi găsi metode mai bune.
Ia loc, băiete.
Aşa toţi au de suferit. Şi mama ta, şi Kimberly.
Stai jos, băiete!
Unde este?
Nu ştii cum este să ai un tată ca el.
Încearcă să-ţi imaginezi faza următoare.
Cel puţin de trei ori pe săptămână se duce în bar,
apoi vine acasă în toiul nopţii, puţind a băutură, merge în bucătărie,
ţipă la mama şi... o mai şi bate.
Tu auzi totul de unde eşti. Te ascunzi în dormitorul tău.
Nu ai ce să faci.
Stai întins în pat... şi aştepţi.
Pentru că ştii ce urmează. Auzi sunetul paşilor pe scări.
Nu mai crezi în Dumnezeu de o groază de vreme,
dar stai întins şi te rogi...
"Fă-l să se oprească. Te rog, fă-l să se oprească."
Ţi se pare cunoscut?
Nu?
Înseamnă că tatăl tău nu vă bătea pe tine şi pe mama ta.
În cazul ăsta ai dreptate. Habar n-am cum este.
Kimberly... e la o prietenă.
Părinţii ei sunt plecaţi din oraş.
Bună. Scumpa mea...
Cât de mult mi-ai lipsit!
Copilaşul meu... Ştiu, ştiu.
Bună.
Mulţumesc că mi-aţi adus-o înapoi în siguranţă.
Iritaţia i-a trecut. Am luat crema.
LJ, ce s-a întâmplat?
- Kimmy e acasă, Lane. - Slavă Domnului.
Scumpa mea...
- Să intrăm. - Da. S-o ducem înăuntru.
Mulţumesc.
Avem de vorbit despre multe, tată.
Da.
Îl vom aresta pe LJ.
- Poftim? Glumiţi? - Ţi-a răpit fetiţa.
- Nu. Nu vom face plângere. - Nu depinde de tine. Ştii doar.
Dacă te consolează, soţia ta scapă doar cu o declaraţie falsă.
Să mergem, LJ.
O să te descurci?
Întreabă-mă când voi avea din nou întreaga familie lângă mine.
Ia-i uşor.
Nu şi-au imaginat că-i voi chestiona în felul ăsta.
- Ai citit documentul? - Normal.
Nu face asta. Em, nu.
Nu da ochii peste cap. Nu o lua personal.
N-am dat ochii peste cap.
Treci la celălalt.
N-am făcut-o. Liam?
În locul tău nu m-aş amesteca.
- Super. N-am dat ochii peste cap. - Dar aveai intenţia.
Nu am făcut-o şi doar tu puteai şti asta.
Nu mă cert cu tine. El nici n-a sesizat.
- Am făcut-o. - A făcut-o.
- Mă rog. - Îţi accept scuzele.
Niciodată nu ataca direct inamicul.
Em, prefă-te că nu-i acolo. Nici să nu-l priveşti.
"Inamicul"?
Acum n-o iei personal, exact cum ai zis să nu facă?
- Tocmai începeam să te plac. - Deşi ne facem de cap?
Bine. Nu mă mai bag. Noroc mult cu ea, amice.
- S-a încheiat dezbaterea? - Emily câştigă prima rundă.
Mai ai 11.
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro