Sunt puţin obosit, omule. Poate că ar trebui să renunţăm.
Ce? După 30 de ani de muncă, măcar să-l laşi pe partenerul tău să-ţi facă cinste.
Poţi să-mi faci cinste când mă pensionez.
De când aţi planificat asta?
De două săptămâni, ceea ce demonstrează că eşti un detectiv groaznic.
- Felicitări, partenere. - În regulă, Longford.
Salut.
Deci... te vezi cu cineva?
Două fiice şi slujba asta?
Fată, abia am timp să-mi aranjez părul.
Dar cu tine cum e?
Încă mai caut. Am ieşit cu un tip de câteva ori.
Acum nu-mi mai dă pace.
E inofensiv.
Câteodată, aş vrea să mai fi aşteptat, ca şi tine...
Cariera, apoi copiii.
Iarba e întotdeauna verde.
Crede-mă. O zi din viaţa mea şi ai fi groaznic de singură.
Nu realizezi,
dar din postura mea ai tot ce-şi doreşte cineva.
Serios, Mo. Eşti eroina mea.
Chiar eşti.
Linda, e vorba doar de câteva săptămâni. Asta e tot.
Îi va prinde bine.
Vrea să vină, da.
E şi fiul meu!
Nu strig.
Linda, nu putem doar să vorbim, te rog?
Se poate? Putem Linda, Linda.
Salut.
Crezi reptila asta? Malloy distruge comunităţi
ca să le poată cumpăra terenul pe alune,
minciuni, înşelăciuni, furturi, scapă de crimă.
- Acum îi dau cheia oraşului? Haide zău. - Malloy deja deţine oraşul.
S-ar putea să-i dai şi cheia ta.
Câteodată am impresia că suntem doar nişte piese
pe tabla lui de monopoly.
Nu e doar o senzaţie. Bogaţii continuă să se îmbogăţească.
Ei bine, dacă aş putea să-i fac ospătarei
ce-i face Malloy oraşului,
noaptea asta nu ar fi o pierdere totalÄƒ.
Asta crezi? CÄƒ de cÃ¢te ori eÅŸti arestat
o suni pe sora ta mai mică,
care ridică telefonul şi rezolvă tot?
Trebuia să te gândeşti la asta
înainte să începi să iei din nou. Te iubesc.
Nu, mami şi tati nu mai ştiu cum să te ajute.
Nimeni nu mai ştie, Martin.
Martin.
Trebuie să te ajuţi singur.
Îmi pare rău.
Eşti bine?
Era fratele meu mai mare. Sunt bine.
Stai puţin.
Îmi pare rău că trebuie să treci prin atâtea.
Nu e corect.
Nu m-ai sunat înapoi legat de cazul Milner.
Nu am avut timp să studiez dosarul.
- Am fost ocupată. - Făcând ce?
Trimiţând practicanţi să-şi găsească slujbe?
Deci spui că nu am integritate?
Spun doar că mă consideri
un tip care ar trebui taxat cu ora.
Aşa e, Fitch.
Tu eşti singurul căruia îi pasă.
Bine, voi anunţa
detectivii de serviciu chiar acum. Mulţumesc.
I-ai văzut pe det. Stone sau Sanchez?
- Cred că sunt la sala de interogatorii. - Mulţumesc.
- Îmi pare foarte rău. - Nu ştii să baţi la uşă?
- Chiar sunt... - E în regulă, Wendy.
- Vreţi să încui? Eu doar... bine. - E în regulă.
Asta e nebunie. De ce nu bate la uşă?
Nu ştiu. Nici măcar nu ştiu ce naiba facem.
- E bine. Totul e în regulă. - Nu, nu e în regulă. Nu e.
Intră.
Am uitat să-ţi dau asta. Îmi pare rău.
Dumnezeule.
Nu ai scos un cuvânt tot drumul.
Te deranjează ceva?
În afară de conversaţia asta?
Încerc să te înţeleg.
Tu continui să arunci săgeţi spre mine, aşa că nu mai are rost să încerc.
Washington.
Fiul meu vrea să vină în vizită la mine,
dar fosta soţie spune că ar trebui să ne apropiem prima dată.
Şi...
care e problema?
Comunicarea e...
Mă cam poticnesc în domeniul ăsta.
Deci...
în esenţă, fosta ta soţie nu are încredere
că vei fi în preajma fiului tău.
E o îngrijorare.
Atunci demonstrează-i că poate conta pe tine.
Stabileşte o rutină.
Fă în aşa fel încât să-l suni în fiecare seară, la aceeaşi oră.
- Şi ce să vorbim? - Întreabă-l una-alta,
care sunt hobby-urile lui?
La ce e bun la şcoală? Ce mâncare îi place?
Sună bine. Ar trebui să-mi notez toate astea.
Nu.
Ţine minte.
Crede-mă, te vei descurca.
Fitch.
Urcă. Avem un eveniment.
E vorba de procurorul adjunct... Alice Williams.
DETROIT 187 Sezonul 1 Episodul 12
Subtitrarea JACKO/SubTeam www.subs.ro
Aţi ieşit din clădirea instanţei şi aţi descoperit cadavrul?
Băieţii din stradă au auzit o pocnitură,
au spus că au văzut un bărbat afro-american alergând de aici.
Chel, slab, cu haine de culoare închisă. A urcat într-o maşină.
Ştiu că aţi fost apropiate.
Îl vom prinde pe tipul ăsta.
Un act de violenţă fără sens
a luat viaţa unui om de-al nostru, seara trecută.
Am alocat toate resursele de care dispunem
ca să-l aducem pe autor în faţa justiţiei.
Alice Williams a fost un procuror dedicat muncii
şi o pierdere irecuperabilă pentru oraşul Detroit.
Gândurile şi rugăciunile noastre sunt...
Nu cred că trebuie să vă spun
că aceasta nu este doar o altă crimă.
- Aşa că s-o facem ca la carte. - Da, vom merge la biroul lui Alice,
să vorbim cu colegii ei şi să ne uităm peste dosarele ei.
Da, poate cineva pe care l-a înfundat, a ieşit şi s-a răzbunat.
Alice a spus ceva despre un tip cu care a ieşit.
Nu o mai lăsa în pace.. Am întrebat câţiva prieteni,
dar se pare că nu au habar cine poate fi. - Un vânător?
Ea a spus că e inofensiv. Nu sunt aşa de sigur.
Vom merge la locuinţa ei, să vedem dacă nu găsim vreun nume.
- Vrei să spui ceva, Wendy? - Scuze, locotenent.
Părinţii lui Alice Williams sunt aici.
Nu e nimic în dormitorul ei.
Nimic? Ce e în pungă?
Sunt...
doar lucrurile personale. - Ce lucruri?
Ceva despre care nu voia să afle părinţii ei.
- Chestii care merg cu baterii. - Mda. Bine.
Am găsit câteva scrisori de dragoste în e-mail-urile ei.
Se pare că micuţa era combinată cu un tip cu care lucrează.
Eli Jones.
De aceea nu ştia nimeni numele lui, pentru că erau colegi.
Voia să rămână secret. Tipul ăsta îi scria de trei ori pe zi.
În urmă cu o lună, ea a pus punct.
Şi lui nu i-a plăcut să i se dea papuci.
În regulă, Longford şi Mahajan sunt la biroul ei.
Îi anunţ să-l ia pe dl Jones.
Dle Jones...
unde aţi fost azi noapte?
Credeţi că am omorât-o pe Alice.
Cine v-a indus ideea asta?
Sunt procuror.
Nu sunt prost.
Ei bine, dacă vă petreceţi la fel de mult timp acuzând oameni cu probleme sentimentale
cât timp vă petreceţi să fiţi aşa ceva, probabil veţi ajunge procuror general.
Puteţi să ne explici asta, colega?
Ni se pare un fel de vânătoare.
Fotografia este hobby-ul meu.
Alice era muza mea.
Drăguţ. Ea ştia lucrul ăsta?
Sigur că nu. Asta te face un vânător.
Deci, voi doi aţi avut un clinci.
Alice ţi-a dat papucii
şi tu nu ai putut renunţa.
Ai dreptate.
Uite ce e, voia ceva...
ocazional.
Alice a fost o persoană... foarte sexuală.
Priviţi-o. Doar nu era să spun "nu."
- Dar a vrut să pună capăt. - Tu erai gelos.
Tu cum te-ai simţi?
Ai o relaţie cu cineva
şi începe să te mintă despre unde umblă,
cu cine se vede,
furişându-se afară la ore nepotrivite,
în locuri ciudate.
Ar trebui să-l vezi pe nenorocitul ăsta.
Dacă aş omorî pe cineva, cred că el ar fi acela.
Aveţi idee cine e acest "nenorocit"?
E un ziarist, Mazursky, Sakorsky...
Zagorski?
Da.
Îl cunoşti?
Mulţumim pentru că aţi venit.
Cred că ştiţi de ce sunteţi aici.
Ştiu? Oare ştiu?
Nu, nu ştiu.
Alice Williams.
Alice.
Da, am auzit de ea.
Am auzit că era o tipă de treabă,
de la televizor.
Deci nu ai cunoscut-o?
Nu.
Cineva ne-a spus că voi doi aţi avut o relaţie.
Desigur, amândoi ştim că
lumea în care tu şi Alice o făceaţi
nu există în dimensiunea asta.
Ce se întâmplă cu tine? Nimic.
Arăţi de parcă cineva te urmăreşte.
Este, e puţin...
acum vorbeşti ca un om nebun.
Uite.
Ce?
Văd un punct roşu care se mişcă pe fruntea ta.
Iisuse.
E bine. Totul e în regulă. Doar îmi bat joc de tine.
Relaxează-te. S-o luăm de la capăt.
Alice a fost ucisă
şi mă gândeam că ai idee cine a făcut-o.
E cineva pe care-l ştii.
Henry Malloy.
E cald aici, nu-i aşa?
- E cald. - Vrei o apă, J.J?
Da, vreau. Ceva acidulat, totuşi,
pentru că simt încă ameţeala asta.
Repetă totul, încet.
- Bine? - Bine.
Alice...
era pe urmele lui...
- Henry Malloy. - Pentru ce?
După crima la care aţi lucrat anul trecut,
ea a început câteva săpături.
A găsit multă murdărie, omule
legături cu capii crimei organizate,
politicieni implicaţi. - De ce nu a formulat acuzaţii?
Pentru că credea că are o cârtiţă la birouri.
Voia să-şi consolideze cazul şi să-l facă public.
Să-l acuze în mass-media, astfel nu mai aveau încotro
- decât să-l acuze oficial. - Aşa e.
- Bine. Poftiţi, dle. - Mulţumesc.
J.J. Zagorski.
- Chiar? - Da.
Am citit o serie de articole despre eşecul
municipalităţii în a rezolva problema azbestului în şcoli.
Au fost extrem de bine scrise.
Nu chiar. Azbestul a vorbit singur.
- Bine, Wendy, mulţumesc. - Bine, scuze.
- Unul dintre lucrurile acelea. La revedere.
- E detectiv şi ea? - E practicantă.
- Pare bine pregătită. - J.J!
Ce e?
- Alice. - Da. Alice, Alice.
Exact. Tocmai scriam reportajul,
după interviu.
Care interviu?
Alice avea un intrus
cineva care ştia ce pune la cale Malloy.
- Un informator? - Da. Nu ştiu niciun nume.
Alice nu voia să expună nimic
până nu avea totul pus cap la cap. - Cineva care a lucrat pentru Malloy?
- Da. - Un fost angajat, nemulţumit
un avocat sau un contabil.
Ei bine, oricine ar fi, ne poate ajuta să-l prindem.
Ceea ce înseamnă că, dacă Malloy ştie, îl va vrea şi pe el mort.
Ei bine, să ne mişcăm repede.
Nu a fost foarte greu să găsim foşti angajaţi, nemulţumiţi.
Doar că nu unul care vrea să declare ceva oficial, nu?
Vreo pistă legată de informatorul lui Alice?
Nimeni nu are idee cine ar fi avut cunoştinţele
- şi curajul să se ia de Malloy. - Un tip numit "sinucigaş virtual."
- Ai vorbit cu fosta lui soţie? Poate ea este cârtiţa.
E o clauză de confidenţialitate în sentinţa de divorţ.
I-a dat soţiei 15 milioane de dolari ca să-şi ţină gura.
Un stimulent serios ca să nu vorbeşti.
E posibil ca soţia să nu ştie prea multe,
dar tipii de genul lui nu prea pot să-şi ţină gura când îşi dau jos pantalonii.
Care e calea cea mai scurtă ca să găsim o amantă?
Întrebi fosta soţie.
Apreciez ceea ce faceţi, domnilor,
dar sunt într-o situaţie delicată.
Dacă încalc termenii divorţului,
voi pierde tot ce am.
E în regulă. Puteţi s-o mâncaţi.
Putem să mergem la un judecător şi să găsim o soluţie, dar nu prea avem timp.
Atunci, îmi pare rău, veţi fi nevoiţi să rezolvaţi cu avocatul meu.
Ce reprezintă? Este impresionism?
Constructivism.
E un Popova.
Păreţi o femeie de treabă.
Dars taţi în casa asta,
izolată şi singură,
înconjurată de aceste lucruri frumoase,
când în exterior,
unde trăim noi restul, se întâmplă lucruri teribile.
Încercăm să oprim asta.
Puteţi să ne ajutaţi. Şi, în continuare, veţi avea ocazia
să vă jucaţi partidele de golf, în fiecare marţi şi joi,
dar, poate, veţi salva o viaţă sau două.
Tot ce trebuie să faceţi este să ne spuneţi cu cine şi-o trăgea soţul
în timp ce trebuia să fie acasă, lângă dvs.
Când eu şi Harry am pornit războiul,
am angajat un detectiv particular.
Acesta a găsit o fată
pe care Harry o ţinea într-un apartament, de ani de zile,
aproape de biroul lui.
- Ştiţi cum o cheamă? - Chiar nu pot...
Doamnă, poate că e în primejdie.
Numele ei e Anna.
Anna Gabov.
Anna Gabrelow, Anna Gaston...
- Aţi vorbit cu ea? - Cu cine?
Nu.
Am păstrat tăcerea legat de întâmplarea asta.
Va spune ceva.
Relaxează-te, bine?
Nu există o regulă care să interzică întâlnirile între parteneri.
Nu, dar sunt sigură că există o politică
împotriva sexului în sala de interogatorii.
Wendy.
Detectiv Stone.
Ce mai faci?
Sunt bine, mulţumesc. Tu?
Sunt bine şi eu.
Bine.
Ascultă, Wendy, e...
Nu-ţi face griji, John. Secretul tău e în siguranţă.
Am uitat. Eşti aşteptat la moravuri.
Au nevoie de o semnătura ta pe câteva mandate de arestare.
Grozav.
Bine. Mulţumesc.
Am găsit ceva despre Anna Gabov.
Actualmente e angajată într-un loc numit Blush Escorts.
Cum a mers?
E bine... Am rezolvat.
Alo, sunt Ariana Sanchez.
De la Omucideri, Detroit.
Apartamentul prezidenţial.
Asta e camera pe care ne-a dat-o şeful Annei.
Vrei să spui "Madam"? Cum ai convins-o să spună?
Persuasiunea de modă veche.
Le-am spus că putem închide toată şandramaua dacă vrem.
Am venit pentru Anna Gabov.
Îmi pare rău, băieţi. E o petrecere privată.
Bine, acum te vei da la o parte.
Încântător.
Anna Gabov?
Anna Gabov.
- Poliţia Detroit. - Anna?
Ce dracu?
- Trebuie să ieşi afară chiar acum. - Nu, tu trebuie să ieşi acum.
Anna, mă numesc det. Fitch.
Sunt aici ca să te ajut. Lasă-mă în pace.
O cunoşti pe Alice Williams?
Alice?
E moartă.
Te rog să vii cu noi. Vrem să te ajutăm.
Numele ei e Anna Gabov,
născută în anul 1982, în Odessa, Ucraina, a emigrat în 1997
la vârsta de 15 ani, împreună cu mama ei văduvă.
Mama ei era inginer de profesie,
dar a ajuns menajeră în hotelul ăsta.
În 2001, Anna avea 19 ani.
Îl cunoaşte pe Henry Malloy într-un club de noapte.
Relaţia evoluează rapid.
O instalează într-un apartament, îi dă o rentă,
cu care reuşeşte s-o ajute pe mama sa
şi să trimită şi unei familii din Odessa. - Până când a aruncat-o afară.
Deci au fost împreună aproape zece ani?
Ceea ce i-a facilitat accesul la multe.
Pune-o lângă un procuror răzbunător
şi poate ai un caz. - Să-i luăm o declaraţie.
Cine e acolo cu Anna?
Ce faci?! - Cine te-a trimis?!
Sunt de la procesare! Am nevoie de semnătura ei! Stone!
Stai, e Rodriguez. S-a transferat la noi acum o lună.
Nu vreau să riscăm.
S-o ducem pe femeia asta într-o casă sigură.
Eşti bine?
Henry a ucis-o pe Alice?
Aşa credem.
Monstrul.
Alice mi-a fost o prietenă apropiată.
A fost o persoană cu adevărat nobilă.
Da, a fost.
E rece.
Îmi pare rău.
Hainele mele îţi crează disconfort?
Numai dacă ar trebui să le port.
Ei bine, un singur dormitor.
O singură intrare, două ferestre, ambele asigurate.
Detectorul de mişcare e activat. Aşa că merg la magazin.
Ce aţi vrea să mâncaţi, dră Gabov?
Vodcă.
Haide.
Zău aşa! De ce vă comportaţi astfel tot timpul, băieţi?
- Acum ştii de ce te trimitem primul. - Mersi.
Vom da câteva ture de clădire...
ca să ne asigurăm că nu e nimeni în zonă.
- Avem o patrulă peste drum. - Bine, voi aduce ceva gustări.
Şi vodcă.
Stoli.
Nu mă îmbăt, bine?
Bună.
J.J. Zagorski. Bună.
Va scrie un articol în ziar
şi... despre tot ce ne poţi da despre Malloy.
Da. Nu şi în "Post" pentru că e ziarul lui Malloy.
Dar cre că ştii asta, desigur,
pentru că tu şi el...
ai fost... ştii tu
a fost... tu ai fost... - Am fost târfa lui.
Aşa e! Da.
Mda...
Nu fi jenat.
Cu toţii facem ceea ce trebuie ca să supravieţuim.
Nu pot fi decât de acord.
În liceu am fost...
Bine, începi să-i pui întrebări sau o fac eu?
- Aşa e. Voi pune întrebările. - Să începem.
Doar să-mi găsesc reportofonul.
Şi va trebui să...
Cred că asta e...
Nu.
- Haide. - Bine. Da.
Bun.
În mod oficial, dră Gabov,
vreţi să ne descrieţi natura relaţiei dvs.
cu Henry Malloy?
Am fost amanta lui timp de zece ani.
Şi, în acest răstimp,
v-a împărtăşit vreun detaliu
despre afacerile lui sau despre alte activităţi?
Adesea, auzeam unele lucruri.
Conversaţii telefonice, pe la petreceri
sau la dineuri.
Cred că mă considera prea proastă ca să înţeleg
cu ce se ocupa.
Cu cine purta aceste conversaţii?
Cu asociaţii lui.
Gangsteri.
Oficiali ai oraşului, bancheri,
oameni de afaceri.
Aveţi creo probă în sensul ăsta?
A fost un punct în care...
A devenit violent cu mine.
Mă ameninţa.
Aşa că am început să aşez totul pe hârtie
şi să înregistrez conversaţiile avute în apartamentul meu.
Aţi înregistrat conversaţiile?
Da. Multe.
I le-am dat lui Alice.
A spus că le va păstra într-un loc sigur.
Ştiţi cum se spune,
elefanţii nu uită niciodată.
Sunt ore de conversaţii
înregistrate pe parcursul unei luni întregi.
Acestea dovedeau că Malloy e răspunzător
pentru moartea judecătorului Taylor Aldicott.
Probau că folosea crima organizată
ca să şantajeze oficiali, pentru a accepta afaceri ilegale cu imobiliare.
E surprins ameninţând un angajat neloial
care a ajuns în Belle Isle
care confirmă moartea unei persoane găsite în Brush Park.
Vreau să deschid un caz împotriva lui Malloy
ca suspect de crimă.
Avem nevoie de un mandat şi de o citaţie
de la biroul procurorului.
Bine, vom demara treaba.
A fost unul dintre oamenii cărora chiar le păsa.
Nu sunt prea mulţi de genul ăsta.
E bine de ştiut asta.
Că ai văzut cine era, pentru că...
Eu nu am văzut.
Nu până azi.
Wendy.
Sună la tribunal şi anunţă-i
că vrem să solicităm un mandat de percheziţie.
Sigur, detectiv. Detectiv?
Nepotul meu organizează o colectă pentru hrană
şi mă întrebam dacă nu vreţi să faceţi o donaţie.
Sigur.
Mulţumesc.
Mulţumesc mult.
Uite ce e, asta e tot ce am, bine?
Da. Mulţumesc pentru...
Bună.
Nimic nu e ca un bărbat în frac.
Vreau să-l văd pe det. Fitch.
- Bine. Şi dvs sunteţi? - Henry Malloy.
Ce credeţi că vrea.
E o singură cale de a afla.
Pot să iau loc?
Nu aş vrea să vă şifonaţi fracul.
Îmi vor da cheia oraşului în seara asta.
12.000 de dolari donaţie.
Un eveniment caritabil în onoarea dvs.
Chiar sunteţi un filantrop.
Salariile poliţiştilor... vă pot face o invitaţie,
dar va trebui să găsiţi ceva de îmbrăcat.
Mulţumesc, dar dacă voi sta la dineu şi la petrecere,
povestea trebuie să fie credibilă.
Care e obsesia dvs legată de mine, detectiv?
Ţine-o tot aşa şi voi fi nevoit să solicit un ordin de restricţie.
Dacă ăsta e motivul pentru care aţi venit
vă pot ajuta cei de la etajul inferior.
Sunt aici ca să vă salvez reputaţia.
E o poveste care a apărut în ziarele din oraş.
Un ziar care vă aparţine.
Profilul cuiva.
E vorba despre un poliţist din New York,
încurcat cu crima organizată. Se pare că lua şpagă.
Lucrurile se precipită.
Acest poliţist, acest...
poliţist murdar, pătat,
îţi abandonează soţia şi copilul
şi zboară în Detroit.
Un oraş în care e uşor să dispari.
Încerci să mă şantajezi?
Îţi ofer un târg.
Ei bine, tu recunoşti mita, traficul de influenţă şi crima
şi putem vorbi de o înţelegere.
Se fabrică medicamente pentru elucubraţii.
Seceri cartier după cartier,
alungându-i pe săraci,
măturând pe oricine îţi stă în cale...
- Sally Ellison, Alice Williams. - Nu pot spune că nu am încercat şi ajutat.
Avem politicieni plătiţi ca să-ţi susţină afacerile.
Avem judecători mituiţi ca să renunţe la acuzaţii.
Avem nume, avem date exacte,
- avem sumele date. - Te faci de ruşine.
Îi ţii de proşti pe toţi, nu?
Afişându-te la acţiuni caritabile,
dichisit în fracul tău ca un demnitar,
ca un gentleman rafinat.
Dar oare chiar ăsta eşti tu, Henry!
Oferta mea a fost bună.
Eşti cel mai mare duşman al tău.
Da, vom vedea ce are juriul de spus.
Crezi că vor crede cuvintele
unei târfe ignorante împotriva unui om ca mine?
Continuă să visezi, detective.
Ştie despre fată.
Mai ţii minte tipa din India cu care voiau părinţii mei să vorbesc?
Căsătoria aranjată? Da.
Ţi-a trimis poze?
Tocmai au sosit. Nu pot s-o fac.
Uită-te tu.
Ţi-e teamă că e urâtă? Nu, mi-e teamă că e frumoasă.
Îmi va fi greu să nu o sun înapoi.
Ei bine, orice vei face, nu-i trimite poza ta.
De ce nu? E minunată.
Nu vreau să-ţi strici şansele.
Încuie uşa şi stai aici.
- Ce se întâmplă? - Nu ieşiţi din cameră, bine?
Nu, nu e bine deloc.
9-7-3-0! Focuri de armă! 8000 East,
8000 East Forest avenue! Se trage asupra noastră!
Unităţile au răspuns,
Fitch şi Washington sunt şi ei pe drum.
Anunţă-mă urgent dacă auzi ceva.
Locotenent.
Opreşte-te!
Opreşte-te! Rodriguez!
Încuiaţi clădirea.
Bine, aţi auzit-o. Daţi-i drumul. Mişcaţi.
Liber.
Da. El e.
Chel, slab.
E clar că e cel care a ucis-o pe Alice.
Nu ne va fi prea mult de folos acum.
Unde e Anna?
S-a speriat, omule. A ieşit pe fereastră. Nu am putut s-o opresc.
Şi-a scăpat arma. Îl văd. Merge spre acoperiş.
Scările. Haide!
Anna?
Ai auzit asta?
Peste 30 de secunde
locul ăsta va fi plin de poliţişti, omule.
Aşa că fă ceea ce trebuie, fii isteţ
şi dă-i drumul.
E bine.
E în regulă.
Focuri de armă...
Nu îl aveam în vizor, omule.
Tipul a tras-o după el.
Nu am putut face nimic.
Nu se confirmă, 1-0-6, nu se confirmă, 1-0-6.
Tocmai am vorbit cu Mason.
- Cineva a furat reportofonul. - Niciun martor. Nicio probă.
E fantastic.
Cel puţin îl avem pe cel care a tras.
Care se potriveşte cu descrierea celui care a tras în Alice.
Cineva a fost împuşcat, nu arestezi arma.
Malloy va continua să dea ordine.
Ce îl va face să se oprească?
Acum e la o petrecere,
strângând mâini, primind laude,
la câteva străzi distanţă
de locul unde zace moartă pe trotuar fata asta.
E un tip rău. Îl vom înhăţa până la urmă.
Oare?
Opreşte maşina. Nu voi opri maşina.
Opreşte maşina asta blestemată.
Fitch!
Ce faci?!
Fitch!
Fitch, ce naiba faci?
Fitch.
Ştiu că nu vei merge la petrecerea aceea.
Fitch.
Nu e o idee prea bună.
Fitch.
Fitch, haide, omule. Nu face asta.
Totdeauna strici cele mai bune petreceri.
Şi tu apari întotdeauna
în cele mai nepotrivite momente.
Vreau să apun doar că gazda noastră,
binefăcătorul nostru din seara asta, Henry Malloy,
care îşi foloseşte banii în atâtea moduri de apreciat...
- Detectiv... - ...este şi gunoiul pământului.
E mai josnic decât ultimul escroc de pe stradă.
- Te vom fugări din Detroit... - A distrus oameni nevinovaţi!
- Aşa cum te-au alungat din New York! - Măcelăreşte pe oricine îi stă în cale!
- Haide, termină! - Să mergem, Henry!
- Fiu de căţea! - Fitch! Lasă-l!
Eşti nebun! Asta eşti cu adevărat!
- Haide! Să plecăm de aici! - Chiar aici. Ăsta e el!
- Să mergem. - Iată-l! Aţi văzut asta?!
Sunt bine... Ăsta e el!
Ţi-ai pierdut minţile? A ucis-o pe fata aia şi pe prietena ta!
- Asta nu contează. - Şi nu se va opri aici! Ştii asta.
- O va ţine tot aşa. - Nimeni nu vrea mai mult să se răzbune!
Dar trăiesc în lumea reală, ceea ce înseamnă că înţeleg că trebuie
- să mai aşteptăm pentru a se face dreptate. - Şi unde crezi că trăiesc eu?
Undeva în mintea ta, unde lucrurile merg în direcţia bună
şi vreau să ni te alături aici pe pământ,
altfel niciunul dintre noi nu îşi va putea face treaba.
Scoate-l de aici.
Bine, la revedere.
- Nu am nevoie de escortă. - Mason a spus...
Nu-mi pasă ce a spus Mason.
Îl vei suna?
Pe fiul tău?
E prea târziu. Trebuia să-l fi sunat acum două ore.
Deci... în loc să fii tată,
tu ai mers acolo să-l alergi pe Malloy?
Ştiu că nu-ţi pasă ce cred eu,
dar în fiecare seară când merg acasă
la soţia şi la fiul meu,
încerc să uit ce a fost peste zi.
Tu ce faci?
Încerc să fiu din nou tată, bine? Şi nu e uşor.
Atunci încetează să complici lucrurile.
Până nu începi să gândeşti sănătos,
nici măcar nu ai un fiu.
Tot ce ai e un prespapier cu Marele Canion.
L-au ridicat pe ofiţerul în uniformă, Rodriguez,
în dimineaţa asta, încercând să treacă în Canada.
A fost pe statul de plată al lui Malloy încă din Academie.
- Nu am găsit reportofonul. - Locotenent Mason?
Biroul şefului pe linia doi.
Mulţumesc, Wendy.
Nu am încredere în ea.
E ca şi un şarpe în iarbă.
Relaxează-te. E în regulă.
Ce faci diseară?
Am planuri.
- Şi eu la fel. - Slavă Domnului.
- Nu se va termina niciodată. - Puteţi să vă adunaţi
pentru şedinţa de dimineaţă, vă rog?
Unde e partenerul tău?
A avut o zi grea ieri. Poate că a adormit.
Am auzit că a cam luat-o razna cu Malloy.
- Da, îl ştii pe Fitch, îl poţi îmbrăca... - Dar nu poţi să-l scoţi în oraş.
Tocmai am vorbit cu şeful.
Avem un bărbat
găsit împuşcat mortal pe Michigan.
Victima e Henry Malloy.
Şeful vrea să tratăm cazul ăsta cu prioritate.
Toţi cei care nu lucraţi la ceva,
vă ocupaţi de cazul acesta.
Scuze pentru întârziere.
Ce am pierdut?
Subtitrarea JACKO/SubTeam www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro