I ett land av myter och en tid av magi.
Vilar ett kungadömes öde på en ung mans axlar.
Hans namn... Merlin.
- Cenred gjorde det här, du är säker? - Ja, min herre.
Hans budbärare lämnade nyss Camelot.
Cenred sa patrullen inkräktat på hans mark och han måste statuera ett exempel.
Hur många döda?
Alla av dem, Sire. Varenda människa.
- Riddarna? - Alla är förlorade...
... Edric, Alduuf... Osric... Och Sir Leon.
Här!
- Snabbt! - Hjälp mig. Vi har inte mycket tid.
Beredd?
Anden lämnar honom. Vi måste skynda oss.
Välkommen tillbaks.
Merlin S03 E04 - The Coming Of Arthur. Del 1. -
Svensk text: Engeln29 - SweSUB.nu -
- Vi trodde du var död. - Jag var död, eller så gott som...
...tills druiderna hittade mig.
Druiderna?
Ja, min herre. Jag är skyldig dem för mitt liv.
Hur helade de dig? Du var ju nästan död.
- Jag vet inte. - Använde de magi?
Ja eller nej? Det är en enkel fråga.
Jag vet bara att jag drack ur nån sorts bägare, Sire.
Det var nåt extra, min herre.
Jag har aldrig känt nåt liknande.
Från det att den nuddade mina läppar, kände jag livet komma tillbaks till mig.
Dina äventyr har gjort dig yr, tror jag. - Vi måste låta honom vila.
Var det allt?
Han är utmattad och allvarligt uttorkad, men ge honom tid så blir han återställd.
Tack, Gaius.
Nå?
Det är fantastiskt, Sire. Han bär inga tecken på sår. Han är i perfekt hälsa.
- Och bägaren han talade om? - Det verkar vara, Livets bägare.
Du är medveten om dess makt, Gaius.
Ja, Sire. Men druiderna är fredliga och använder bägaren endast i gott.
Sir Leon är verkligen ett bevis om det.
Må så vara. Enligt Sir Leon, ligger druidernas grotta inom Cenreds rike.
Viktigt att vi får bägaren, före honom.
Min herre, druiderna är hemlighetsfulla. De kommer att ha bägaren väl dolda.
Jag trodde bägaren förstördes med Nimueh när jag slog henne på, De välsignades ö.
Bägaren är oförstörbar. Magin är evig, obunden av tid eller plats.
- Varför är Uther så rädd? - Bägaren kan användas i ont och gott.
Jag förstår inte.
Många århundraden sedan föll den i händerna på en stor krigsherre.
En natt, samlade han sin armé.
Han tog en droppe blod från var och en i bägaren.
Dess kraft var sådan att soldaterna omedelbart blev odödliga.
- Så de kunde inte dödas. - Blodbadet de skapade var ohyggligt.
Kungen är inte dum. Han vet att gamla religionens kraft går mot honom igen.
Gud förbjude att bägaren faller i händerna på Morgause.
- Eller Morgana. - Med ett sånt vapen, förloras Camelot.
- Du kallade på mig, far. - Cenred är vår svurne fiende.
- Han får inte komma över Livets bägare. - Jag vet, far.
Du måste hämta den. Uppdraget måste vara hemligt. Du kan inte nämna det för nån.
Jag tar bara mina mest betrodda män.
Vi har sett vad som hände med senaste patrullen som gick in i Cenreds område.
Du måste gå ensam.
Jag är ledsen att lägga sån börda på dig men det finns ingen annan jag litar på.
Jag förstår, Far.
- Är du klar vid soluppgången, Merlin? - Jag vet inte vart. Hur ska jag packa?
Blir det varmt, kallt, våt eller torrt?
Var inte sån flicka, Merlin! Vi ska inte på semester.
Semester! Vad är en semester?
Inte den. Inget krönet av Camelot. Vi ska vara hemliga.
Löjligt. Säger du var vi ska eller inte?
Jag kan säga att det blir farligt. Vi kommer gå genom banditbefäst mark.
- Fantastisk. Och när vi är där? - Jag kan inte säga det.
- Du vet inte vart vi ska. - Jo, jag vet. Kan bara inte säga nåt.
- För då måste du döda mig, antar jag. - Omedelbart och utan att tveka.
Fint.
Överraskning! Jag älskar överraskningar. Vem älskar inte en god...överraskning?
- Vad är det du ville berätta, syster? - Arthur rider i gryningen...
Skickad att hämta nån form av bägare. Livets bägare, kallade de den.
- Livets bägare, är du säker? - Jag hörde varje ord.
Så länge som jag har sökt den...
- Är den så kraftfull som de tror? - Oh, ja... Tro mig, syster...
...med bägaren i vår ägo, blir Camelot snart vårt rike. Vart är bägaren nu?
I Druidernas ägo. Allt jag vet är att deras läger ligger inom Cenreds rike.
Kanske Cenred kommer till nytta igen. Han har spioner överallt.
- Om han kan förfölja Arthur... - Leder Arthur oss till bägaren.
- Vilken väg tog Prinsen? - Mot Ascetirskogen, min fru.
Skicka bud till spejarna i området. De måste vara beredda.
Ja, herrn.
- Går det att lita på dina spejare? - Naturligtvis. Jag handplockade dem.
- Varför försäkrar inte det mig? - Oroa dig inte, min fru.
Livets bägare är snart i våra händer. Då är, Camelot vårt.
Du förvirrar dig Cenred. Tronen är Morganas, inte din eller min.
Jag gör inga anspråk på tronen. Endast segerbyten.
Du får vad du förtjänar, Cenred. Det försäkrar jag dig.
- Vi ska till Cenreds rike, eller hur? - Varför tror du det?
Vi är i Ascetirskogen och stannar inte.
- Du tror vad du vill, Merlin. - Kom igen. Du kan lika gärna säga.
Då måste jag döda dig, sa jag ju.
Varsågod. Jag dör nog ändå. Se vad som hände med patrullen. Döda nästa alla.
Sir Leon överlevde.
Just det. Så det ger mig, vad? En chans på 40, att klara det?
Snarare mindre faktiskt. Vi är bara två.
- Så jag bör inte dö. Jag kommer att dö! - Alltid pessimist, Merlin.
Vem vet. Kanske vi slipper problem just den här gången.
Du kanske har rätt. Men tidigare erfarenheter säger nåt annat...
- Vad sa du om att jag är pessimist? - Det slank nog bara ur mig.
Rör du mig igen, dör du.
Ingen hövlighet hos er kungligheter. - Merlin, gamle vän, du ser hemsk ut.
- Likaså. - Vad gör du här?
Du vet. Fel plats, fel tid, fel dricka.
- Inget ändrat där, då? - Det var orättvist.
- Var exakt är vi? - Tarmarna, gammalt slott. Tillhör Jarl.
- Aldrig hört talas om honom. - Slavhandlare.
- Ska vi säljas som slavar? - Just det, du smutsiga ohyra!
Vem är redo möta min mästare i arenan? Inga frivilliga?
Jag får välja en av er sluskar själv, då... Låt mig se...
Vad sägs om... du?
- Jag? - Död eller ära, pojke. Känn dig hedrad.
Vem är den här så kallade mästaren? Kan han bara krossa veklingar som dessa?
- Kan du erbjuda ett bättre motstånd? - Jag garanterar det.
- Arthur, nej... - Okej. Men om du förlorar...
...matar jag kråkorna med din lilla vän, bit för bit.
Är du redo, min mästare?
Det är jag.
Hur kunde du låta det här hända? Du lät Arthur glida ur händerna.
- Han togs innan mina män kom åt honom. - Togs! Av vem, egentligen?
Slavhandlaren, Jarl. Han har härjat på vår västra gräns i månader.
- Och du lät honom? - Vi har en förståelse...
...han stör inte mig och inte jag honom.
- Var är den här Jarl, nu? - Oroa dig inte, jag hittar honom snart.
Se till att du gör det.
Hotar du mig?
Tro mig, Cenred. När jag hotar dig, märker du det.
Gentlemän. Reglerna är enkla... En man lever och en man dör.
Om ni inte kan, eller vill, avsluta din motståndare...dödar jag er båda.
Låt kampen börja!
- Ta det lugnt! - Det måste ju se verkligt ut.
Bra. Om det är verkligt du vill...
- Så långt allt bra. Vad kommer härnäst? - Öh... Det fanns inget nästa.
Döda honom!
Det har jag inte bråttom att se igen.
- Bäst hålla sig borta från trubbel, då. - Jag kan säga detsamma till dig.
Jag har aning om vad du pratade om.
Kom igen. Ni måste ha gjort nåt för att hamna i ett hål som det där.
- Egentligen var vi på ett uppdrag. - Vi letar efter Livets bägare.
- Vad av "Hemlighet", förstod du inte? - Det är... Gwaine.
Mina herrar, mina herrar...
...verkar som, vad ni än är ute efter, kan ni behöva lite hjälp.
Ingen gör Jarl till åtlöje! Ingen!
Jag vill veta vilka de är och varför de gömmer sig!
Min herre...
- Vad är det där?! - Det togs från fångarna, min herre.
- Det kan innehålla ledtrådar. - Jag vill inte ledtrådar...
Jag vill ha blod!
Jaha, ja... Det verkar som vi var underhållna av kungligheter.
Enligt Merlin så... Berättar du för mig vart bägaren är, måste du döda mig.
- Det stämmer. - Berätta då, låt oss vara ärliga...
...du kan inte döda mig även om du vill.
Jaså! Testa mig.
Har jag redan gjort, i arenan. Du hade inte en chans, eller hur?
Det...var bara ett spel.
Ett spel, ja! Jag vann väl det spelet?
Det gjorde du inte! En minut till...
En minut till och båda hade varit döda! Ingen vann. Din plan var en katastrof.
Vore det inte för branden, skulle vi alla drivit upp prästkragar.
- Du är säker på att det var Arthur? - Ja. nog var det prinsen.
Stämmer mot din beskrivning exakt.
Han hade tjänaren och en annan med sig.
Har du bevis för det här?
- Vart var de på väg? - Västerut. I Gedneyskogen.
Utan hästar, enligt spåren, så har du dem snart.
- Utmärkt. - Alltid roligt hjälpa finfolk som er...
...kanske nån liten ersättning för min tid och besvär?
Kära du, så försumligt av mig. Du ska få din belöning omedelbart.
- Är vi verkligen här. - Lugn, Merlin. Vill inte reta prinsen.
Den måste vara här nånstans.
Var är den?
Var är bägaren?
- Berätta. - Låt honom vara, Arthur. Bara en pojke.
Var...är den? - Håll dig borta från det här, Merlin.
Nej, Arthur, verkligen...
Ett steg närmare...
Behövs inget våld, Arthur Pendragon. Pojken har gjort nåt ont. Släpp honom.
- Inte utan vad jag kom för. - Du söker Livets bägare, gör du inte?
Det gör jag.
Den är din.
Snälla, nu... Pojken.
Du blandar dig i krafter du inte förstå, Arthur Pendragon.
Genom att ta Livets bägare, riskerar du mer än du vet.
Jag chansar, tack.
Nu går vi.
Emrys...
bägaren är i din vård nu. Vakta den väl.
Framtiden för landet är beroende av det.
Hårt arbete, i det här uppdraget.
- Det är en stor bragd vi gjorde idag. - Var den inte säkrare hos druiderna?
De är inte trovärdiga. Det är ingen. Enda säkra platsen är valven i Camelot.
Ja, men vi måste få den dit först.
Ta bägaren...döda dem sedan.
Vi närmar oss gränsen för Cenreds rike. Bortom skogen ligger Camelot.
Mat och vatten och ett skönt, hett bad.
Tyst.
Lyssna!
- Jag hör ingenting. - Exakt.
Aldrig nöjd, ni stadsfolk. Det är för bullrigt, det är för tyst...
Spring!
Merlin!
- Det ser inte alltför bra ut. - Pilen måste varit förgiftad.
Han har feber, måste hålla honom varm.
Jag fattar inte. Varför allt besvär för en bägare?
För att...i fel händer, kan den bli ett fruktansvärt vapen.
Inte så bra att Cenred fått den då?
Det är värre än du nånsin kan tänka dig.
Lojala vänner...vår tid är nära.
Från och med idag, kommer inga svärd att fälla er...
...inga spjut att stoppa er.
Ert blod kommer inte spills förgäves, utan i seger.
Ni marscherar med det mäktigaste vapnet av alla...
...odödlighet!
Arthur borde varit tillbaka nu.
Det finns nog en enkel förklaring, Sire.
Du vet också att det är för länge. Ta en patrull, så många män du behöver.
- Vad som än krävs, hitta honom. - Ja, sire.
- Du visar stor styrka, min herre. - Vad menar du?
Dag efter dag, skickar du sonen i fara.
Inte ett ansvar någon far vill bära.
Du måste försöka att inte oroa dig.
Han är den förste riddaren av Camelot och din största krigare.
Han har kommit hem säkert förr. Varför skulle det vara annorlunda nu?
Du har rätt... Självklart har du det.
- Vi behöver mer ved. - Det har du rätt i.
- Vill du skaffa lite? - Inte riktigt. Tack för att du frågar.
Det finns vargar där ute. Björn, vildsvin...
- Precis. - Jag är ingen krigare...
-...och kan försvara mig som du. - Aldrig för sent att lära sig.
Merlin... Vet du inte när nån skämtar med dig? Dör jag när jag samlar ved...
...håll det för dig själv. Jag har mitt rykte att tänka på.
Kom igen. Arthur, kom igen.
Storslaget, eller hur?
- Min armé av odödliga. - Din armé?
- De är mina män. - Korrigering. De var dina män.
Jag gjorde dem odödliga, de tillhör mig.
- Tro inte du kan lura mig, min fru. - Lura, dig?
Aldrig.
- Vad gör du? - Jag är väl alltid ärlig mot dig?
Stopp! Stopp! Du lyder under mig, inte henne!
Morgause, få honom att sluta! Snälla, jag ber dig. Få honom att sluta!
Har jag inte sagt att när jag hotar dig, märker du det?
- Ja, nu vet du. - Morgause, snälla...
Herregud!
Okej, män. Kom igen.
Var är bägaren?
- Var är bägaren? - Cenred män tog den.
- Men vad gör vi fortfarande här! - Du var medvetslös.
Alltid en ursäkt, Merlin.
Vi måste tillbaka till Camelot innan det är för sent.
- Vi måste sammankalla krigsrådet. - De kan inte stoppas.
- Soldaterna, Sire. De faller inte. - Vad säger du?
De dör inte.
Samla riddarna, förbered allt försvar du kan... Gör det!
Det är Cenred. Det måste det vara.
Hur? Uppdraget med bägaren var hemlig.
Det finns bara en förklaring, Sire. Vi har en förrädare bland oss.
- Gwen. - Är det sant de attackerar i gryningen?
Jag är rädd för det.
- Inte ett ord från Arthur? - Ingenting.
Då är allt förlorat. Vi massakreras. Varenda en av oss.
Alla behöver inte dö.
Vad menar du med, "inte alla"?
De som trotsar dem...
...de som väljer att slåss, kommer säkerligen att dö.
Men de som inte gör motstånd, som väljer att välkomna förändringen...
...kommer att ha en framtid här.
Alla har ett val, Gwen.
Du vet jag alltid varit lojala mot dig, Morgana. Kommer alltid att vara.
Då har inget att vara rädd för. Du kommer inte skadas. Det lovar jag.
- Vad fasen hände? - Jag vet inte.
Vi måste skynda oss. Vi är fortfarande en dagsmarsch från Camelot.
- En Camelot patrull. - Det finns inte en enda fiende kropp.
Han har rätt. Det var inte en kamp, det var slakt.
Vem kan ha gjort nåt sånt?
En armé av män som inte kan dö.
Kom igen.
De hade inte en chans.
Här...låt mig.
Elyan!
Förlåt.
Vart är alla?
- Jag... Jag tänkte att... - Elyan, snälla. Vad hände?
De kom från ingenstans. En mäktig armé. Vapen värdelös mot dem.
De var män, Sire, men inte män ändå...
Inget kunde döda dem.
Ingenting.
- Vart är din syster? Vart är Guinevere? - I citadellet när de attackerade.
Det finns fortfarande hopp.
Sire...
... Citadellet har tagits.
Nu går vi.
- Hur länge kan han fortsätt så här? - Jag vet inte.
- Vart, nu då? - Nu, öh... Nu har vi, öh...
Arthur. Du kan inte fortsätta.
- Vi måste. Vi måste hitta de andra. - Du kan inte utan behandling.
- Guinevere...min far. - Elyan, hittar du till fängelsehålorna?
- Ja, jag tror det. - Gå med Gwaine. Se om ni hittar dem.
- Jag ska med dem... Det är en order. - Åt helvete med ordrar. Du följer mig.
Du lyder inte order, Merlin. Du ska sätta dig i stocken för det här.
Bra. Stanna kvar nu. Försök att inte röra benet.
- Gaius! - Merlin!
- Mår du bra? - Bättre över att se dig!
Arthur!
Jag försökte bota honom med magi, men det fungerade inte.
Det här kan göra lite ont, Sire.
Såret är infekterat. Jag måste täcka benet för att minska inflammationen.
Nej, nej... Vi har inte tid. Ge...mig bara nåt att hålla mig igång.
Ja, sire.
- Det är armén av odödliga, eller hur? - Tur vi överlevde. Nån av oss.
Vart för ni mig? Jag är kungen!
Jag kräver att få veta.
Effekten blir omedelbar, Sire, men jag kan inte garantera hur länge den varar.
Tack, Gaius.
Kungen, Sire. Han lever!
- Var är han? - De tar honom till tronen rummet nu.
- Det kan vara min sista chans. - De är för många, du klarar det inte.
Jag lämnar inte far ensam att dö här. Gwaine, Elyan, ta med Gaius till skogen.
Jag hoppas att vi ses igen.
- Merlin, du ska gå med dem. - Nä, jag har sett i skogen redan.
- Mår du bra? - Fortsätt.
Jaha, Uther... De mäktiga har fallit.
Vakterna är odödliga de strimlar dig. Vad nytta gör du som död?
Jag tror inte du behöver den här längre.
Det är olagligt. Du kan inte göra så. Du har ingen rätt till tronen!
Nej, det har hon inte. Men det har jag.
Jag är din dotter, trots allt.
Se inte så förvånad ut. Jag har känt till det en tid.
Genom makten hos mig...
...kröner jag dig, Morgana Pendragon...
... Drottning av Camelot.
Nej!
Svensk text: Engeln29 - SweSUB.nu -