În ţinutul miturilor, pe timpul magiei,
destinul unui regat măreţ sta pe umerii unui băiat tânăr
Numele lui e...Merlin.
Gebeode ic pone
feorhberendne paere ealdan ae.
Calmează-te, frumoaso.
Suntem acasă.
Gaius, sunt veşti tulburătoare de la satele de pe graniţă.
- Sire? - Un fel de medic oferă tratamante.
Cred că s-a utilizat magia.
Ce te face aşa suspicios?
Sunt rapoarte... de vindecări miraculoase.
Un copil aruncat de pe cal, un fermier schilodit de mistreţ.
Se pare că toţi erau cazuri fără speranţă.
Şi totuşi, fiecare dintre ei s-au recuperat.
Este foarte greu pentru mine să comentez, sire.
Ar trebui să examinez chiar eu pacienţii.
Nu va fi necesar...
deoarece un nou caz a apărut aici, în Camelot.
- Cine? - Hangiul.
S-a întors la muncă.
Nu este posibil Starea lui era critică.
L-am văzut acum câteva zile.
Deci eşti de acord că magia este implicată?
Nu aş putea fi sigur.
Atunci, du-te la tavernă şi află.
Dacă este implicată vrăjitoria, trebuie să acţionăm rapid.
Da, sire,
mă voi ocupa imediat.
Este incredibil. Uther nu are nicio problemă să recurgă la magie
dacă familia lui este ameninţată.
Vorbeşte încet, Merlin.
Este un ipocrit!
De asemenea este şi regele. Aşa că, dacă ţii la capul tău, foloseşte-l.
Bine ai venit!
Gaius, ce surpriză plăcută.
Evoric. Ce-ţi pot aduce?
Nimic, am trecut doar să văd cum te simţi.
Mult mai bine, după cum vezi.
Într-adevăr. O recuperare remarcabilă.
Toate mulţumită ţie, Gaius.
dar trebuie să te întreb, de la cine ai obţinut remediul?
- Nu ştiu ce vorbeşti. - Nu trebuie să te temi.
Până la urmă, nu sunt regele.
Soţia mea, era disperată.
- Viaţa începuse să se scurgă din mine. - Continuă.
A întâlnit o femeie,
o vindecătoare, în Oraşul de Jos şi i-a dat un medicament.
Îl pot vedea?
Interant.
- Am ceva probleme? - Nu, deloc.
Ai fost foarte util.
Care a fost natura tratamentului?
- Iarba porcului şi schinduf. - Pardon?
Ierburi, sire.
Cine i le-a prescris, era foarte priceput.
Acţiunea lor, conform celor cinci principii ale herbologiei...
Dar băiatul şi muncitorul?
Cu siguranţă erau mai presus de asemenea remedii?
Nu chiar, sire.
Arta unui medic poate atinge lucruri minunate.
Dar nu şi miracole! Hangiul era foarte bolnav.
Chiar aşa ai spus şi tu.
Da, acesta a fost diagnosticul meu.
Dar cunoştinţele mele nu sunt perfecte.
Sunt multe ramuri ale meseriei mele, care-mi sunt un mister.
Nu am putut să-l vindec pe hangiu.
Altcineva a putut.
Şi eşti mulţumit de explicaţia că nu a fost folosită magia?
Foarte mult, sire.
Mulţumesc, Gaius. M-ai liniştit.
Milord.
Cred că este minunat ce ai făcut.
- Să-l protejezi pe hangiu. - Ce vrei să spui?
Era bolnav.
Era o chestiune de viaţă şi moarte.
- Magia era singura soluţie. - Dar nu a folosit magia.
Acea poţiune era vrăjită. Am văzut-o cu ochii mei.
Amândoi am văzut.
Ce ai văzut, Merlin, a fost eliberarea unei presiuni gazoase.
Este normal într-un asemenea preparat.
- Dar cum rămâne cu totemul? - Ce totem?
Totemul.
- Cel de la uşa hangiului. - Poartă semnul vechilor religii.
Prostii.
Merlin, cu siguranţă eşti obosit.
Îţi recomand să dormi.
Ei bine...?
Gaius?
Alice.
Cum ai ştiut că sunt în Camelot?
Ţi-am recunoscut munca. Magia ta de vindecare e aproape inexistentă.
Gaius, nu ţi-ai pierdut atracţia.
Nici tu abilităţile. Ai salvat viaţa hangiului.
Am făcut ce am putut. Precum ştiu că ai făcut şi tu.
Dar se pare că umila mea poţiune nu a fost suficientă.
Priveşte-te.
Întotdeauna atât de solemn, de serios.
Şi tu, întotdeauna mă tachinezi.
Mi-ai lipsit.
Şi tu mie.
20 de ani. Şi iată-ne din nou în Camelot, împreună.
Se pare că nimic nu s-a schimbat.
Şi unele lucruri nu se schimbă.
- Uther. - Nu este sigur să fii aici.
- Suspectează că e magie în Camelot. - Dar nu este sigur?
- Nu încă. - Dar dacă vei sta te va găsi.
Dar, Gaius, este singurul meu dar.
Este viaţa mea. Trebuie să cumpăr mâncare, să plătesc chirie.
Dar de ce aici?
Pericolul este prea mare.
Pentru că voiam să te revăd.
Răsăritul se apropie. Trebuie să mă întorc.
- Vei reveni mâine? Te rog. - Bineînţeles.
Te-ai descurcat bine. Doctorul e vital pentru planul nostru.
Te rog...
- Trebuie să-l folosim astfel? - Ţi-am mai spus.
Uther are încredere în el. Ne poate duce aproape de rege.
Se va da vina pe el pentru tot ce se va întâmpla.
Şi tu vei scăpa basma curată. Este perfect.
Dar pedeapsa lui va fi îngrozitoare.
Trebuie să laşi la o parte sentimentele şi să faci ce este necesar.
Da.
Ai...ieşit noaptea trecută?
Da.
- A trebuit să iau nişte ierburi. - Ierburi?
Un nou aprovizionator. Doar ce a sosit.
Corect.
Aprovizionatorii tăi te şi pupă?
M-ai urmărit!
Cum îndrăzneşti?
Gaius, era în mijlocul nopţiiâ şi am fost îngrijorat.
- Credeam că ai probleme. - Nu am nimic.
Cum o cheamă?
Alice.
Este o veche prietenă.
Este mai mult decât prietenă, dacă mă întrebi.
Ce vrei să spui?
Am fost odată logodiţi.
Când a fost asta?
Cu mai mult timp în urmă decât îmi pot aminti.
Doar ce fusesem numit medic al regelui când am întâlnit-o.
Era ca şi cum am întâlnit un spirit mai bun.
Avem multe în comun.
Dragostea noastră pentru ştiinţă, pentru vindecare...
şi pentru magie.
Magie?
Eram doar un novice.
Dar putearea lui Alice şi abilităţile ei erau nefireşti. Avea un dar.
Curând a stăpânit toate aspectele vrăjitoriei, vindecarea mai presus de toate.
A fost minunat, Merlin.
A salvat multe vieţi.
- Alice l-a vindecat pe hangiu. - Într-adevăr.
Era o vreme când abilităţile ei erau faimoase în Camelot.
Ce s-a întâmplat?
Uther a declarat război magiei.
Peste noapte, lumea noastră s-a schimbat.
Marea Epurare.
Uther a făcut o listă cu toţi cei suspectaţi de magie.
Unu câte unul au fost vânaţi şi executaţi.
Ca şi prieten al regelui, mi s-a permis să văd lista.
- Numele lui Alice era pe listă. - Ce ai făcut?
Ceea ce puteam face. I-am tăiat numele de pe listă.
- Gaius, dacă ai fi fost prins... - Ştiu.
Dar i-am oferit timp suficient să plece din Camelot, să fugă.
Dar tu...ai rămas în urmă?
Eram speriat. Am simţit...că nu am de ales.
Credeam că n-o voi mai revedea.
Dar acum este aici.
După toţi aceşti ani,
simt că mi s-a mai oferit o nouă şansă.
Ai avut o inimă bună. Întotdeauna ai avut.
Măcar atât puteam face.
Vei rămâne?
- Te rog, spune da. - Eşti singura întâlnire din dimineaţa asta.
M-am asigurat de asta
- Îi recunoşti? - Bineînţeles.
E totemul vindecării.
Hai, doar atât poţi?
- Ai uitat tot ceea ce am învăţat împreună? - Să vedem.
Este clopotul unei vrăjitoare, să-i spunem pe nume.
Fiecare cristal poartă semnul unul element al vechii Religii.
Incantate, cristalele au o rezonanţă,
iar muzica lor îi alină pe cei suferinzi.
Nu ai uitat nimic.
Îmi amintesc totul.
Tot ceea ce am văzut,
ceea ce am făcut, fiecare zi petrecută împreună.
Îmi amintesc ziua în care ai plecat.
Să nu mai vorbim despre asta. Ne-am regăsit.
Nu este asta tot ceea ce contează?
Hai, Merlin. Mai cu forţă.
Îmi pare rău, sire. Sunt doar un pic...
Patetic. Pretinzi a fi un războinic nu o...narcisă!
Îmi pare rău, sunt doar un pic obosit, atâta tot.
Destul de corect.
Poate asta te va înviora.
Merlin.
- Vreau s-o întâlneşti pe Alice. - Merlin, este o plăcere sî te întâlnesc.
Gaius te vorbeşte de bine.
- Şi de tine. - Aliceva sta o vreme cu noi.
- Minunat. - Eşti de acord?
Bineînţeles. Voi face un pat.
Deci nu te deranjează dacă va folosi camera ta?
Deloc.
Veşti bune, drăguţa mea
Gaius ne-a luat la el în casă.
- Dedci nu bănuieşte nimic? - Nu.
Trebuie să te străduieşti să rămână astfel.
Da.
Te descurci bine
Ia un pic din veninul meu.
Să nu mă dezamăgeşti. Ai grijă să nu te răneşti.
Asta este.
Când ai întâlnit-o pe Alice, ce fel de magie practica?
Toate tipurile. Era o vreme de experimente, de a învăţa.
Exact.
Cum rămâne cu magia neagră?
Îndrăznesc să zic.
- Dar zilele alea sunt de mult apuse. - Dar dacă nu sunt?
Azi-noapte era o creatură în camera ei.
- O creatură? - Nu am mai văzut aşa ceva până acum.
Avea corp de leu şi coada de scorpion.
Fii serios, Merlin.
- Cu siguranţă ai visat. - Nu, am văzut-o.
Cu ochii mei. Şi i-am simţit puterea.
Era o magie pe care nu am mai simţit-o până acum.
Vorbeşti prostii!
Îţi pot dovedi dacă nu mă crezi, Gaius.
Haide.
Asta este.
Merlin, pune aia la loc. Ai mers deja prea departe.
Dar e înăuntru.
Ştiu că e.
Ridicol.
Gaius, nu!
Sper că eşti mulţumit, Merlin.
Neaţa.
Cucuta.
Umbra nopţii.
Berg...
O, Gaius.
E ca pe vremuri.
Mereu am făcut o echip bună, nu-i aşa?
Da.
Mi-aş dori ca Merlin să aibă calităţile tale.
Dar mă tem că găseşte medicina cam plictisitoare..
Nu contează. Te ajut eu acum, nu?
Aşa e.
Acum, unde e valeriană?
Valeriană... Pentru rani, presupun?
Corect. I-am prescris-o lui Uther pentru o veche rana de război.
- O ia în fiecare zi? - Desigur.
Pot să te ajut?
Nu.
Da. Mă întrebam, ştii ceva despre creatura asta?
Ăla e un manticor.
- Un manticor? - O urâţenie, nu-i aşa?
Mai poţi spune asta odată. S-a auzit de el pentru prima dată
acum o mie de ani cred.
Strămoşii noştri se temeau de el,
- tremurau doar dacă îi auzeau numele. - Eu n-am auzit niciodată de el.
Nu mă mir, pentru că din câte ştiu eu manticorul este doar o legendă.
- Creaţie a imaginaţiei. - Eşti sigur?
O, da. Deci...
dacă sperai să vezi unul, mă tem că vei fi dezamăgit.
Şi acum este gata pentru rege. Fascinant.
Gaius, spuneai că aveai o urzică rară de munte.
Mi-ar plăcea să o compar cu ce am găsit eu, se poate?
Sigur.
Unde am pus-o oare?
- Poate lângă calmante? - Desigur.
Îmi pare rău, Gaius.
Nu-ţi face griji. Merlin se va ocupă, nu-i aşa, Merlin?
Nu, nu! O pot face eu.
Ce-a fost asta? Cine e acolo?
Nimeni. Visezi.
Culcă-te la loc.
Gaius, trebuie să vorbesc cu tine despre Alice.
Merlin, trebuie să încetezi.
Trebuie să existe un motiv pentru care e goală cutia.
- E un portal pentru manticor. - Trebuie să încetezi acum.
Alice pune ceva la cale şi nu e de bine.
Te înşeli, Merlin. Alice este cea mai blândă persoana
- pe care o cunosc. - Nu!
Te înşeli. Eşti orbit de sentimentele pe care le ai pentru ea.
Văd foarte bine, Merlin.
Şi ceea ce observ e ca tu nu mă poţi vedea fericit.
Nici nu o să încerc să ghicesc de ce.
Dar mă întristează... mai mult decât pot spune.
Gaius, aici erai. Începusem să mă întreb pe unde umbli.
Ce s-a întâmplat?
Nu e nimic. O neînţelegere cu Merlin, atâta tot.
Era despre mine?
Nu trebuie să-ţi faci griji.
- E probabil doar un pic gelos. - Gelos?
Era de aşteptat.
Săracul numai pe tine te-a avut.
E normal să fie un pic ostil.
Foarte ostil aş putea spune.
Se va obişnui în curând să mă aibă prin preajmă.
De ce nu stai un pic să te relaxezi.
Trebuie să-i prepar medicamentul lui Uther.
Pot să fac eu asta.
Mi-ai arătat cum, îţi aminteşti?
Mulţumesc.
Fugi!
Eşti făcut ca să te zdruncini, Merlin.
Ai putea foarte bine să fi o uşă.
Da, sire.
Pentru Dumnezeu, care e problema ta?
Nimic.
Ori îmi spui, ori ne întoarcem iar la antrenament.
M-am certat un pic cu Gaius.
Eu mă cert cu tata mereu.
Fă şi tu ca mine.
Stai şi aşteaptă până îşi vine în fire.
Îşi va reveni.
Nu. Cumva nu cred c-o va face.
Vrei să te înveseleşti?
Cum mă poate înveseli o lovitură în mână?
- Merge cu cavalerii. - Ei sunt compacţi, nu?
Eu sunt un cavaler.
Atunci ai răspunsul.
Mi-ai dat această carte, îţi aminteşti?
Era de ziua ta, nu?
Sau a fost când am devenit doctorul curţii?
Priveşte în ea. Sunt sigură că are o inscripţie.
Ai dreptate. A 50- a mea aniversare.
Gata. Am terminat.
Minunat, mulţumesc.
Grăbeşte-te. Nu ai vrea să-ţi faci regele să aştepte.
Sincer, Alice, nu-mi pot imagina cum am supravieţuit fără tine.
- Gaius, ai medicamentul meu. - Da, sire.
Pentru sănătatea mea.
Tată!
Aşa l-am găsit. Nu-l pot ridica.
Regele este în viaţă, dar are pulsul slab.
- Ce are? - Te rog, trebuie să-l examinez.
Sigilaţi camerele regelui!
Ce este asta?
Taci, Merlin.
- Ei bine? - Mă tem că nu am aflat încă
cauza bolii tatălui tău.
- A fost otrăvit, nu? - Nu pot spune încă.
- Uită-te la el. Ce ar putea fi? - Nu ne putem grăbi să tragem concluzii.
Te rog, veghează-l până mă întorc.
- Nu cred că mai am nevoie de informaţii. - Şi de când eşti expertul?
Nu trebuie să fii un doctor pentru a vedea ce se întâmplă.
Merlin.
Gaius, a fost otrăvit şi amândoi ştim cine a făcut-o.
Ce insinuezi?
A fost Alice. Te-a ajutat cu poţiunea.
A avut oportunitatea.
Nu avem dovezi.
Cum altfel a ingerat otrava?
- Nu este altă explicaţie. - Ba da.
Hai, Gaius.
Înţeleg de ce o protejezi,
dar adânc în inima ta ştii că este adevărat.
Tot ce ştiu este că regele e grav bolnav, iar locul tău este lângă Arthur.
Nu are sens. Vinul şi mâncarea sunt degustate.
La fiecare masă.
Este adusă aici sub pază. Nimeni nu poate interacţiona cu ea.
Deci nu poate fi în mâncare sau băutură.
Singurul lucru pe care l-a mai luat...
a fost medicamentul lui Gaius.
Arthur. Cred că ştiu ce s-a întâmplat.
Cred că ştiu cine a făcut asta.
Ce se intampla?
Regele a fost otrăvit. Se pare că cineva i-a contaminat medicamentul.
Desigur nu credeţi că am fost eu, nu?
Nu mă minţi, Alice. Te rog.
Gaius, eu...eu...
Alice.
Eşti arestată pentru trădare. Luaţi-o.
Nu am avut de ales.
Era ori ea ori tu, Gaius.
Nu era decizia ta.
- Recunoşti folosirea magiei? - Da.
- Recunoşti că l-ai otrăvit pe rege? - Da, da.
- Dar am fost forţată să o fac. - Cine te-a forţat?
Creatura, creatura!
Minţi, nu exista nicio creatura.
- Încerci doar să-ţi salvezi propria piele. - Nu, nu.
Vă rog, tatăl meu este pe moarte.
Dacă mai ai o urmă de bunătate în tine, îmi vei spune cum să-l vindec.
Nu ştiu.
Nu ştiu!
Îmi pare rău. Manticorul...
Cum se simte?
Moare încet. Nu cred că mai rezista o zi.
Gaius...
E în regulă, Merlin.
Înţeleg. Încercai doar să mă protejezi.
Mulţumesc.
Dar nu cred că Alice a vrut toate astea.
Ştiu că nu a vrut.
Otrava e de la manticor, creatura care a fost în camera lui Alice.
Nu avem un antidot pentru veninul manticorului. E prea puternic.
Ce putem face?
Putem omorî manticorul.
Otrava e magică.
Dacă manticorul moare, şi otrava îşi va pierde efectul.
- Dar cum îl omor. - Nu poţi!
Nu ai suficientă putere. Este o creatură din Vechea Religie.
Dar poate îmi aduc aminte o altă variantă.
Uite!
Manticorul nu poate trăi prea mult în lumea asta.
Sursa lui de viaţă este răul care exista în lumea spiritelor.
Deci dacă ar fi să rămână blocat în lumea asta...
Exact, dacă ar fi să aducem creatura
şi să o ţinem aici suficient cât să am timp să sparg cutia.
- Poarta. - Dacă poarta este distrusă,
atunci legatura dintre creatura şi sursa lui de viaţă va fi ruptă.
Şi manticorul va muri.
Aşa cred şi eu.
Gaius, cutia este fermecată voi avea nevoie de magie că să o distrug.
Ştiu.
Crezi că poţi controla asemenea magie?
A fost o vreme când puteam.
Sper doar să nu fi uitat.
Eşti gata?
Dacă nu o să funcţioneze?
Atunci vom avea un manticor foarte nervos pe cap.
Cum her, ping scinnlce.
Gaius!
Ado pas sawolduru.
Ado pas sawolduru!
Gaius!
Gaius, acum ori niciodată!
Ado pas sawolduru!
Gaius!
Nu e prea rău pentru un bătrân.
Nici tu nu ai fost mai prejos.
Mă bucur că ai găsit un antidot, Gaius.
Va dura un pic, Sire, dar vă veţi reface complet.
Ce s-a întâmplat cu femeia?
O avem în temniţă, sire. Îşi aşteaptă judecata.
Nu va trebui să aştepte prea mult. E condamnată la moarte.
O vei executa mâine dimineata.
Da, tata.
- Sire, pot să spun ceva? D- a, Gaius?
Se pare că femeia a fost cumva controlată de creatură.
Poate dacă ţineţi cont de asta sentinţa ei va fi...
A folosit magie, Gaius.
Acest lucru nu este acceptabil.
Decizia ramane aceeaşi.
Îmi pare rău, Alice, nu am putut face nimic.
Nu face. Ştiam care îmi va fi sentinta.
Uther nu se va schimba.
Nu.
Speram să pot învăţa din asta. Să folosesc magia
în scopuri nobile, pentru a vindeca. Dar a fost prea puternică pentru mine.
Măcar acum ai scăpat.
Da.
E mult mai bine să mori liber decât să trăieşti ca un sclav.
Sper să fie aşa.
Gaius...înainte să se întâmple vreau să ştii ceva.
Nu te-am uitat niciodată.
De când ne-am despărţit,
nu a fost zi să nu mă gândesc la tine.
Eu mă tem că te-am abandonat, Alice.
Te-am lăsat singură.
I rămas în urmă ca să mă protejezi.
Ştiu asta.
Mi-ai salvat viaţa. Şi nu este ceva ce îmi doresc să fi făcut mai mult.
Şi tu ai făcut multe pentru Camelot...
- Alice. - Mi-am pierdut integritatea.
După tot ce am făcut ai tot dreptul să mă urăşti.
Să te urăsc? N-aş putea face asta niciodată.
Am preţuit astea câteva zile.
Te iubesc, Alice. Şi te iubesc.
O voi face pentru totdeauna.
La fel şi eu, Gaius.
Nu vreau să te părăsesc.
Nu-ţi fie teamă. Te rog.
Bat clopotele.
S-a întâmplat ceva.
Poate că unul din deţinuţi a scăpat.
Cum e posibil aşa ceva?
Temniţele sunt foarte sigure.
Nu ştiu ce să zic.
Te-ai fi putut duce cu ea.
Da, puteam.
Dar cine ar fi avut grijă de tine după aia?
De mine? Mă descurc şi singur.
În cazul ăsta înseamnă că nu o să vrei nimic din asta.
Poate doar o felie.
Indiferent ce relaţie există între Arthur şi Gwen,
trebuie distrusă.
E ca şi cum ar fi vrăjit.
Uther nu o să creadă niciodată ca Morgana e de vină. Arthur!
A fost găsită vinovată. Nu poţi face asta!
Dacă nu putem da de gol adevăratul vrăjitor trebuie să inventăm unul.