Deci, unde-a fost Bloom în ultimele trei zile?
- Nu-ţi face griji pentru asta, Anthony. - Ba îmi fac griji.
Dar ceva-mi spune că nu va fi cu noi prea mult timp.
Ce te face să spui asta?
- La dracu'! Brendan! - Şi eu mă bucur să te văd, Atif.
Un nenorocit l-a turnat pe şefu' la poliţie.
A sunat fratele meu. Când te duci să-l vezi?
Când a fost arestat, tu ai dispărut.
Mă ocup eu... Te sun.
- Cine era? Prietena ta? - Nu.
Aş putea să ies cu un tip obişnuit, care nu dispare luni de zile.
Păi, D.I. John Bloom spune că v-aţi bătut pentru cuţit.
Aşa că ne aşteptăm să vedem ceva crestături şi tăieturi.
Fără tăieturi!
Trenul care soseşte în gară la linia 2, va pleca spre Scarborough la 18:02...
cu oprire în staţiile: Luton Airport Parkway...
Luton, Bedford, Wellingborough, Kettering, Corby...
Poţi să asculţi o poveste. Nu poţi să ascuculţi la iPod.
- Ce-ai zice de "Odiseea"? - Ce-ai zice de iPod?
Samuel Quilan!
Ucigaşo!
Ucigaşo! Ucigaşo!
Sam! Sam! Sam!
Ucigaşo!
IDENTITY Sezonul 1, Episodul 3
= R OVE N = ww w.s ub ti tr ar i-t ea m.r o
= RO V EN = w ww. su bt it ra ri-te am. ro
=ROVEN= www.subtitrari-team.ro
A stat cu copiii mei! De ce nu ni s-a spus? De ce nu ni s-a spus cine era?
E o conspiraţie guvernamentală... Nu pot să spun mai multe.
Colin Highsmith, Protecţia Martorilor. Am venit cât am putut de repede.
Merci, Colin. Salvarea noilor identităţi e acum treaba noastră.
Nu mai spune... Am pierdut şase oameni din personal când ai înhăţat tu.
Se pare că, oricum, nu erau doriţi la voi.
Noi am creat identităţile, dar voi sunteţi chemaţi dacă se află ceva. N-are sens!
Ba chiar are sens. Separare puterilor... împreună suntem mai puternici...
În acest spirit al cooperării, am fost ofiţerul de legătură al lui Amy 10 ani.
- Pot fi de ajutor. - Asta-i minunat...
- Spune-ne cum te putem contacta. - Nu mă da la o parte!
O ştiu pe Amy. Ştiu că, în sufletul ei, ea este, în continuare, Suzie Green.
Trebuie să te întreb asta, ca şi formalitate oficială...
Te-ai nÄƒscut pe 13 mai 1977, cu numele de Susan Walsh?
Numele meu e Amy Carol Quilan.
M-am născut la Spitalul Municipal din Bristol, pe 4 martie 1978.
Sunt singură la părinţi. Părinţii mei se numeau Greg şi Sarah.
Tata era agent de vânzări, iar mama învăţătoare.
Am învăţat acasă până la 11 ani...
După cum ţi-a spus, e doar o formalitate. Ştim deja cine eşti.
Subiectul e pe drum către casa de siguranţă. Recepţionat?
Recepţionat!
Intersecţia Kings e un loc destul de aglomerat pentru a locui acolo.
Ce părere au avut cei de la Protecţia Martorilor despre asta?
L-au considerat un risc inutil.
N-aveai de gând să te ascunzi într-un sat de pescari, nu-i aşa?
Ţi-a... Sam ţi-a pus vreo întrebare ciudată până acum?
Nu. Şi e un băiat foarte curios.
Cineva a aruncat o cărămidă prin geamul dormitorului său.
Are nevoie de ceva... o poveste... o explicaţie.
Cum ar fi că mama lui e repudiată la nivel naţional, iar tata e ucigaş de copii?
Nu trebuie să fie neapărat adevărul.
Nu-i nici măcar nevoie să creadă, dar îşi va dori asta.
Va şti că mint. Mă cunoaşte prea bine.
Te-ai descurcat bine până aici.
Nu pot.
Nu pot da ochii cu el.
Am văzut posterele cu război şi spionaj din dormitorul tău.
Deci ştii ce-nseamnă "Intelligence", în afara de a fi deştept.
Da, informaţii... informaţii secrete.
Ei bine, oamenii aceia, de la fereastra ta, au informaţii greşite.
- Cine le-a furnizat? - Bună întrebare.
Încercăm să aflăm. De reţinut, însă...
când oamenii cred ceva, mai ales cei proşti...
foarte greu e să-i faci să se răzgândească.
- Ce cred ei? - Că mama ta e cineva care, de fapt, nu e.
- O persoană rea? - Da.
Dar noi ştim că nu-i aşa, corect? Că ştim lucruri concrete. Uită-te la asta.
Ei bine, asta-i adevărată. Una falsă se vede la lumină ultravioletă.
E un marcaj secret chiar aici. Nu-l poţi vedea cu ochiul liber, dar e acolo.
Suzie Green a trăit ca şi Amy Quilan de când a ieşit din închisoare, acum 10 ani.
Identitatea şi adresa ei de acasă au fost deconspitate anonim...
pe un site de criminalitate reală, crimenerezolvate.org, astăzi, la 7:04.
O oră mai târziu, se răspândise ca un virus.
Veştile bune se răspândesc repede.
Depistarea sursei va fi un nenorocit de coşmar.
Deci, avem două priorităţi:
depistarea scurgerii şi asigurarea siguranţei lui Amy şi a fiului său.
Acum zece ani, soţul lui Suzie, Brian Green a fost condamnat...
pentru răpirea şi ucidera lui Lucy Sinclair, de 7 ani...
fiica magnatului petrolului...
David Sinclair.
O răscumpărare de 3 milioane a fost cerută, dar niciodată plătită.
Cadavrul lui Lucy nu a putut fi găsit.
- De ce dracu' n-a plătit? - Un tip dur...
A venit de nicăieri... Credea că-i o manifestare a unor golani...
chiar şi după ce a primit degetul mic al lui Lucy prin poştă.
Suzie a susţinut că a fost forţată să ia parte la acest complot al răpirii...
de către autoritarul Brian.
A primit o sentinţă redusă pentru a depune mărturie împotriva lui.
- Da, foarte redusă. A făcut doar doi ani. - Circumstanţe atenuante...
După arestare, a aflat că-i gravidă. A născut în închisoarea Holloway.
- Sam e fiul lui Brian Green! - Dar nu s-au întâlnit niciodată.
Aşa că, acum suntem obligaţi să luăm în calcul posibilitatea...
ca David Sinclair să fie în spatele scurgerii de informaţii.
Adică o alungă din ascunzătoare ca să o poată doborî?
Să mergem să-l salutăm. Îl anunţăm, astfel, că suntem cu ochii pe el.
Am lucrat din greu să obţin identităţi noi sub acoperişul nostru.
Nu mă faceţi să arăt ca o căţea excesiv de lacomă.
Înţelegem... cu siguranţă, e situaţie... tulburătoare pentru dvs.
Tulburătoare?
Ei bine, cu siguranţă, redeschide rănile din trecut.
Ei bine, asta presupune că s-au vindecat cândva.
- Regret! - Nu! Vă e teamă de ceea aş putea face...
dacă, într-adevăr, eu sunt în spatele scurgerii de informaţii.
Suntem cu ochii pe dvs, dle Sinclair... Vă vedem şi aşteptăm...
Ei bine, vă pricepeţi la asta...
Asta aţi făcut în timp ce monştrii aceia mi-au mutilat şi ucis fiica.
- Asta-i un pic cam dur... - Nu-mi spune mie despre duritate...
N-am nici măcar un mormânt unde să o pot plânge...
Ei, haide! Nu-i vina noastră că n-ai plătit răscumpărarea.
N-a vrut să spună asta!
Brian Green va muri în închisoare. Asta-i de ajuns.
Nu, zău? N-ai zis niciodată: "În ceea ce mă priveşte..."
"sunt amândoi la fel de vinovaţi, dar vrăjitoarea a trişat justiţia?"
Veniţi cu mine!
Ea e Naomi... Ia-o în braţe!
- Nu, e-n regulă prietene... - Te rog!
Mi-a oferit o nouă viaţă.
O a doua şansă.
Crezi că aş arunca totul la gunoi doar ca să stârpesc un păduche ca Suzie Green?
Omul a depăşit evenimentul. Cred că ăsta e mesajul aici.
Bazat pe ceva tare subţire, nu-i aşa?
- Pe bune, ar trebui să repet. - Să repeţi? Haide, doar e sâmbătă.
Mama spune că toate şcolile bune sunt prea scumpe, aşa că-mi trebuie o bursă.
Fără presiuni, nu?
Am fost primul la examenul de admitere la Şcoala Sf. Jacob, dar tot nu m-au vrut.
- Martha? - Cinci oameni din Protecţia Martorilor...
ştiu deja de noua ei identitate.
- Stai pe loc până ne lămurim, ok? - Ok.
Sunt eu... Trebuie să mergi la Nazar...
- Ai promis! - Dulceaţă...
- Dulceaţă... Dulceaţa mea... - Atif!
Poţi termina discuţia când îi vei arăta respect fratelui ei.
Orele de vizită sunt între 10 şi 12.
- N-o pot face astăzi, Atif. N-am cum. - Aşteaptă...
Trebuie să-mi arunc ţigarea...
Dle Shea, care-i natura relaţiei dvs. cu dl. Kemal?
- Parteneri de afaceri. - Parteneri de afaceri?
Corect... Am nevoie de mobilul dvs.
- Sam? - Îmi iau ceva de băut, bine?
Sam?
Sam? Sam!
Să-ţi torturezi sora ca să-ţi impui punctul de vedere e josnic, chiar şi pentru tine.
Dar iată-te, Brendan!
Te-am făcut cu bani, ţi-am făcut loc... un străin, un nimeni...
nu pentru că te-am plăcut... nici pentru c-am avut încredere în tine...
ci pentru că m-a rugat sora mea, iar mie îmi place să văd zâmbetul pe chipul ei.
Aşa că, atunci când m-ai dezamăgit pe mine, ai dezamăgit-o şi pe ea.
Trebuia să plec. Am avut şi eu problemele mele.
Vrei să-ţi faci un trai alături de ea?
Copii, vacanţe, plimbări pe plajă, îmbătrânind împreună?
E asta ceea ce-ţi doreşti?
Dacă asta este, nu tatăl tău e cel cu care ar trebui să vorbesc?
Ştiu cine-a fost, Brendan.
Ştiu cui trebuie să-i mulţumesc pentru noile împrejurări. Mi-am dat seama...
Atif. Nu va fi greu.
Când vei apăsa pe trăgaci, aminteşte-ţi ce-a făcut chipului acela frumos.
Au fost doborâţi cu o armă cu electroşocuri.
Vecinii n-au văzut nimic. Încercăm cu camerele de trafic.
- Am prins o imagine a lui Sam într-un... - Dar Brendan?
Nici urmă de el.
Dă-mi-l!
Scuteşte-mă de rahul cu criza familială pe care l-ai pregătit.
- Nu-i ca şi cum i-am lăsat nepăziţi. - Te-am rugat să rămâi. Ai zis că da.
- Putem face asta acum, sau putem după. - După ce?
După ce ne dăm seama de ce locaţia de siguranţă n-a fost în siguranţă.
Ia-ţi liber tot restul zilei. De acum, dispari din faţa mea.
Ok. Fie... Dar nu uita să o întrebi dacă nu cumva şi-a dorit să fie găsită.
Ce?
A zis "nu" pentru Canada şi, împotriva tuturor sfaturilor, "da" pentru Londra...
"da" pentru servicii unde întâlneşte mii de străini în fiecare zi.
Eu văd sfidare, văd protest, chiar dispreţ.
Ce s-a-ntâmplat? Unde-ai fost? Trebuia să ne protejezi!
Amy, nu.
Regret.
Acoperirea pentru presă era în regulă. Nicio întâlnire în public.
Trebuie să predăm asta. Ne trebuie camere de interogatorii, mai mulţi oameni.
Are legătură cu răpirea. Încă e cazul nostru.
Cât timp nu avem ceva de demonstrat.
Şi ce am putea avea, Tessa?
Că ne-am lungit mai mult decât ne este plapuma...
luând Identităţile Noi de la Protecţia Martorilor.
- Iar prin noi, vrei să spui că eu. - Da... presupun că da.
De fapt, am alte motive decât ambiţia de a câştiga permanent...
atunci când cred că noi suntem cei mai potriviţi să-l găsim pe Sam, merci.
Nu sugerez c-ar avea a face cu...
Capturarea lui este rezultatul direct al expunerii identităţii mamei lui.
Când găsim scurgerea, găsim răpitorul.
Deci, locaţia de siguranţă. Vreun apel telefonic dat sau primit?
Păi, e o linie telefonică de fix doar pentru primire apeluri...
dar n-a fost folosită în ultimele 48 de ore.
Rulez o listă de apeluri de mobil de la cel mai apropiat releu...
dar fără un număr cu care să compar...
- Camere de trafic? Radare? - Parcă au trecut prin ele...
E ca şi cum ar fi fost luat de omul invizibil.
Amy a lucrat aici ca femeie de serviciu din 2005.
Întotdeauna mi-a părut ca cineva cu o poveste, cu un trecut.
Dar aşa suntem toţi, corect?
Mai devreme sau mai târziu toţi avem nevoie de un umăr pe care să plângem.
Doar nu mă întrebi dacă s-a confesat?
Întreb dacă există cineva de care să se fi apropiat...
cineva în care să aibă încredere cu adevărata ei identitate.
Din câte ştiu eu, singurul bărbat din viaţa lui Amy era Augustine de Hippo.
Amy a fost cucerită de concepţia lui mai degrabă modernă asupra răului.
El nu a văzut-o ca fiind înnăscută, din punct de vedere psihologic...
ci, pur şi simplu, absenţa bunătăţii.
Vedea speranţa în răscumpărarea păcatelor?
"Speranţa are două fete frumoase. Numele lor sunt Mânia şi Vitejia..."
"Mânia de a vedea lucrurile cum sunt şi Vitejia de a vedea că s-au schimbat."
- Ce şcoală e? - Şcoala Sf. Jacob.
Sam a dat examenele de admiere, dar n-a reuşit să intre.
El n-a spus în felul ăsta.
Amândoi aţi avut onoarea... Ar fi putut Sinclair să facă asta?
Motivaţia şi mobilul, da. Nu la fel de sigur şi posibilitatea.
N-ar fi putut şti locaţia casei de siguranţă.
Banii pot cumpăra posibilitatea.
Deci avem două scurgeri: identitatea lui Amy şi locaţia de siguranţă...
dar niciun martor.
Are sens dacă omul invizibil era un om din interior.
Un poliţist? Asta-i un pic cam mult.
Ok. Programează interogatorii cu ofiţerii care-l păzeu pe Sam...
şi cu toţi de la Protecţia Martorilor care ştiau identitatea lui Amy Quilan.
Păi, în cazul ăsta, trebuie să mergem după Bloom.
- Nu fi ridicol! - De ce?
El e cel care-a lipsit nemotivat chiar înainte ca Sam să fie luat.
Deci, despre ce fel de lucruri vorbiţi voi doi?
Despre presupusa ei nu atât de nouă viaţă ca şi Amy Quilan...
ceea ce înseamnă că vorbim despre nenorocitul ăla de fiu preţios al ei.
- E o mamă mândră? - Nu tace deloc vorbind despre el.
Ironic, nu?
Dacă o urăşti atât de mult, de ce n-ai predat dosarul?
Am încercat. Nu-l vrea nimeni. Amuzant...
Ştii de ce marea majoritatea cedează în programul de protecţie?
Pot să spună "la revedere", dar nu şi "adio"?
În mod special când părinţii sunt îngrijoraţi.
În 10 ani, Suzie Green n-a cerut nici măcar o dată să vadă pe mama sau pe tata.
Şi nici ei n-au cerut s-o vadă pe ea. Şi ei ştiu ce-i cu ea.
Ai vrea să bei ceva, Colin? Am auzit că-ţi place să bei.
Du-te dracului!
Ă... am auzit un zvon... dar, probabil e doar un zvon...
Dă-l afară repede, Anthony.
Când Bloom era sub acoperire a fost suspectat că ia mită.
E adevărat?
Păi, dacă e, în mod clar n-au găsit nimic, nu-i aşa?
Am fost să-l văd pe Malcolm Calshaw la spital.
- Ce-ai făcut? - A confirmat ceea ce ştim amândoi...
că Bloom l-a înjunghiat cu sânge rece şi fără să fie provocat.
- Malcolm Calshaw e un infractor... - Şi dacă murea?
Recunoaşte, n-avem nici cea mai vagă idee cine este Bloom.
Uite şi altceva pentru dosarul tău, Anthony.
Bloom a fost cel mai decorat membru din SO10, servind cel mai mult sub acoperire.
Munca lui a dus la peste 100 de arestări.
Mare lucru... Lasă-l să stea acasă, să-şi lustruiască medaliile.
Jumătate din Departamentul de Investigaţii ne vânează, Martha.
Consideră că suntem piciul răsfăţat şi faimos, o unitate suprafinanţată...
ceea ce noi ştim că-i o prostie, dar cu Bloom la bord, le oferim muniţie zilnic.
Nu arată loialitate pentru nimeni şi nimic.
Nu. Dar tu, ei bine, tu eşti esenţa loialităţii, nu-i aşa, Anthony?
Nu-i sunt lui loial, nu.
- Încerc doar să înţelg de îi eşti loială. - Şi ce vrea să însemne asta?
Scuze! Am dat de adresa IP de unde s-a trimis informaţia către site.
E înregistrată pe adresa de acasă a unui poliţist aflat în serviciu...
- Sergent Colin Highsmith. - E ofiţerul de legătură al lui Amy.
Am vrut să-i scot dosarul, dar Bloom mi-a luat-o înainte.
- Ne-am apropiat de găsirea lui Sam? - Tu chiar ar trebui să fii aici?
Află ce se încarcă cu ăsta şi-ţi iau ceva deosebit.
- Te-ai întors pentru cafea până la urmă? - Sigur. De ce nu?
Nu sunt genul de fată cu care ţi-o pui şi-apoi o uiţi... de aceea nu.
Vezi vreo verighetă? Orice se poate întâmpla.
N-aş face asta...
Mi-am dat seama că-mi lipseşte laptop-ul abia în dimineaţa asta.
Trebuie să-mi fi fost şterpelit din geantă.
- De ce n-ai raportat? - Intenţionam să o fac.
Ai o parolă?
Uite, dacă echipa disciplinară avea o problemă cu un laptop parolat...
Asta înseamnă nu, sergent?
Desigur, există o altă explicaţie...
Detectiv Inspector Bloom tocmai a intrat în cameră.
- Ai vândut informaţia. - Şi de ce aş face asta?
Tu şi Amy aveţi ceva în comun, nu-i aşa?
Amândoi aveţi în trecut câte un copil ucis.
Copilul stătea în mijlocul drumului, fără cunoştinţă de la droguri şi vodka.
Şi, indiferent ce-ai auzit, eram complet treaz.
Cât timp după moartea lui ai început să ai mai degrabă resentimente decât regrete?
- Doi ani şi trei luni. - Ziua în care soţia ta a băgat divorţ?
- Ziua-n care a primit custodia fiului meu. - Şi Colin Highsmith Mark II s-a născut...
Un alcoolic singuratic, amărât. Trebuie să te fi simţit furios, înşelat, îndatorat.
Existau indivizi gata să plătească un preţ ridicat pentru identitatea lui Suzie Green.
Mă hărţuieşti negând asta, te hărţuiesc şi eu pentru un avocat.
Te-ai îmbătat... adică, te-ai îmbătat mai rău decât de obicei şi-ai făcut o prostie?
Ea a omorât copilul cuiva, dar şi l-a păstrat pe al ei...
Asta te-a înnebunit cu adevărat, nu-i aşa?
Luni a fost ziua fiului meu. Am luat trenul şi m-am dus să-l văd.
La întoarcere, am luat câteva doze pe drum... Mai mult decât câteva.
Când m-am trezit la Euston, laptop-ul îmi lipsea din geantă.
M-a trezit un paznic. Poţi să verifici.
- I-am citit dosarul. - Mi-am cam dat seama.
- Ţi-am cerut să stai deoparte. - A venit aici să fiu de ajutor.
Şi, în plus, ei ştiu că ţi-am cerut să stai deoparte.
Ştiu că-i greu pentru tine, dat te rog, te rog, fă tot ce poţi să-mi răspunzi sincer.
Ok? E deja prea târziu pentru tine să fii o parte integrantă a echipei?
Nu ştiu.
Sper că nu.
O să vorbim cu paznicul. Povestea e aşa ridicolă, că trebuie să fie adevărată.
Tâmpenie, nu conspiraţie.
Cu tine, până la capăt.
Cum de nu ne-ai spus că Sam are un mobil cu cartelă?
Pentru că n-am ştiut. De ce nu încerci să-l găseşti?
S-a ataşat de cineva?
- Cum ar fi un adult? Un prieten, poate? - Nu.
- Tu n-ai prieteni? - Nu.
Am înţeles. Trebuia să locuieşti la intersecţia King's.
Viteza, zgomotul de fond, anonimitate fără singurătate. Am înţeles asta.
Ştii, munceşti din greu, tot timpul ocupată, dai totul pentru aici şi acum...
- Pentru că e prea târziu! - Asta nu din cauza mea.
E prea târziu să prinzi rădăcini şi să o iei de la capăt...
iar dacă priveşti dincolo de săptămâna viitoare...
îţi vine să... îţi dai cu ceva în cap.
Viaţa ta nu poate fi doar Dumnezeu şi muncă şi a fi o mamă minunată...
şi doar muncă fără distracţie deloc.
Ai nevoie de partener, de intimitate, râs, sex. Toată lumea are nevoie...
- Uiţi ceva... - Ce anume?
Păi, eu nu sunt toată lumea, nu-i aşa? Nici pe departe.
O ţii pe Suzie Green în această cutie, nu-i aşa?
"Amy, Amy, lasă-mă să ies!"
Doar o noapte. Doar o noapte de nebunie.
Uite: aici eşti tu şi Brian trăind din plin viaţa în Las Vegas.
Adevăratul Las Vegas, nu vreun bar Las Vegas din strada Chingford High.
Şi aceea pare şampanie adevărată.
- Lui Brian îi plăcea şampania. - Şi lui Suzie.
Da, şi ei.
Răpitorii au luat contact.
"Bună, Suzie."
"Unde-i îngropată micuţa Lucy?"
"Cere-ţi cele trei milioane şi fii la Sf. Pancras până la 6"
"Sau îţi trimit unul dintre degetele lui Sam prin curier."
Eu... nu ştiu... ce-a făcut Brian cu ea.
Mi-a promis că n-o omoară.
- L-ai crezut? - Da.
Chiar dacă i-a tăiat degetul şi i l-a trimis prin poştă tatălui ei.
Nu ştiu unde e! De ce-aş minţi?
3 milioane de lire?
O recompensă care se întâmplă să coincidă cu răscumpărarea originală?
Când Brian Green a refuzat să vorbească...
tatăl lui Lucy a oferit o recompensă pentru recuperarea corpului ei.
- Oferta mai este valabilă? - El n-a retras-o niciodată.
- Brian ştie că Sam e fiul lui? - Normal că ştie.
Atunci, acest instinct patern ar putea fi cea mai bună speranţă pentru Sam.
- Unde îşi ispăşeşte sentinţa? - Închisoarea Deptford.
Pare o treabă numai bună pentru tine.
Poftim, dle. Inspector.
Bună, Brian.
Cineva ne-a luat fiul.
Cineva l-a luat pe Sam.
Vor banii de recompensă ai lui Sinclair. Unde e, Brian?
Unde-ai îngropat-o pe Lucy?
Şi, în caz că ai să crezi că-i doar o şmecherie să te facem să vorbeşti...
Ştiu că n-ai să mă ierţi niciodată pentru că am depus mărturie...
dar te implor: ajută-mă să-l salvez pe fiul nostru.
Uită-te la el!
Uită-te la el! E fiul tău, Brian. E sânge din sângele tău!
Îi vor tăia degetul în patru ore!
Îl poţi salva.
Doar... tu... îl poţi salva.
O, Suzie Q...
O, Suzie Q!
O, Suzie Q e dragostea, Te iubesc, Suzie Q a mea.
Îmi place cum păşeşti...
Îmi place cum vorbeşti...
Îmi place cum păşeşti...
Suzie Q a mea.
Foarte bine. Acustică bună.
Cum e acustica în cutia ta de oţel, Brian?
Doi pe doi jumate, corect? Făcută special pentru tine.
Făcută pentru un om în stare să mutileze un copil...
şi apoi să refuze părinţilor dreptul la un mormânt unde să o jelească.
Dar totul e apă de ploaie dacă ne ajuţi acum.
Putem să vorbim de o fereastră...
Ea v-a jucat pe degete...
Brian!
Nu-ţi pierde vremea târguindu-te cu mine.
Suzie a ales locul. Eu doar am săpat.
Povestea vieţii mele.
Dacă aş fi avut idee, chiar crezi că aş ţine totul în mine?
- Viaţa fiului meu e în joc! - La fel şi a ta!
Eliberarea ta era legată de faptul că n-ai avut nimic de a face cu uciderea lui Lucy.
Viaţa mea nu înseamnă nimic fără Sam. Nimic!
Bătrânul Brian a ţintit prea sus punându-se cu tine.
- M-a iubit! - Încă te mai iubeşte!
Nu după fiul lui plângea acolo.
Poate a crezut că banii şi crima te vor încătuşa, legându-te de el.
Ce-ai da s-o găseşti pe Lucy şi să-l primeşti pe Sam înapoi?
- Orice! - Totul?
Aşteaptă. Avem nevoie de încă cinci minute.
- Poţi întrerupe camerele? - Depinde...
Pădurea Hainault. Vechea fierărie.
Trebuie să facem o identificare preliminară.
Degetul mic de la mâna stângă ar trebui să lipsească.
3 milioane, nemarcaţi, stând în seiful meu de ani de zile.
- Îi vrei? - Ştii că da.
Ei bine, vreau şi eu ceva.
Ai vazut-o după ce-am văzut-o eu ultima dată.
- Ai fost ultima care-a văzut-o. - Nu ultima!
Ei bine, ai prins ideea.
Spune-mi ceva... orice...
despre aceste ultime zile.
Am jucat Scrabble.
Tu şi ea? Sau tu, ea şi Brian?
- Eu şi ea. - Drăguţ.
- Cine-a câştigat? - Ea.
- Ai lăsat-o să câştige? - Câteodată.
- De ce? - Nu ştiu.
- A fost un gest de bunătate? - Te rog.
Ai vrut să pui un zâmbet pe chipul ei?
Probabil o metodă mai bună să faci asta ar fi fost să-i dai drumul.
- N-am putut. - Ba da, puteai.
Când Brian era plecat să-mi trimită degetul ei prin poştă.
- Eram prea speriată. - Ai fost o laşă.
Da.
Spune-mi altceva.
- Nu mă pot gândi la altceva. - Avem o grămadă de timp.
Când jucam Scrabble...
Lucy forma înjurături.
Da, aşa făcea.
Maimuţica.
- Vor tăia degetul fiului meu. - Ştiu! La ora şase.
Aşa că, vom sta aici şi vom vorbi un pic mai mult până renunţ la asta.
- Ce? - Chestia aia din morgă...
Punga aia de oase... nu e fiica mea.
Nu e Lucy.
De ce ar trebui ca tu să-ţi primeşti fiul înapoi neatins?
Nu merit banii tăi, nici mila ta...
Dar el e doar un băieţel. Te rog! Te rog!
E un lucru ciudat să spui asta despre o fetiţă de opt ani...
dar ar fi devenit o mamă grozavă.
Ştiu eu.
Ia-i.
Ia-i!
E o pungă maro de hârtie sub telefon. Deschide-o!
Ia un taxi până la Podul Waterloo. Ai 10 minute.
Podul Waterloo, bine?
Da.
- Opreşte taxiul acum! - Trage pe margine!
Hei! Opreşte aici!
Aruncă punga peste marginea podului.
Am o lamă de 15 cm apăsând pe inima lui.
- Eşti bine? Eşti bine? - Da, sunt bine.
Rămâi cu mine. Rămâi cu mine!
Sam!
Eroul momentului.
Eram într-un fel în tabăra cealaltă, aşa că, acum, echilibrez balanţa.
Se pare că ar putea pleca către Canada, până la urmă.
Lucrăm la noile lor identităţi, acum.
N-a cerut să-şi viziteze părinţii sau alt rude, aşa-i?
- Nu. De ce? - Nimic.
Cred c-ar merita s-o punem sub supraveghere.
Nu există vreo probă de vreun fel că Amy şi-a răpit propriul copil.
La fel şi pentru uciderea lui Lucy.
La sfârşitul de săptămână în care Green probabil c-a ucis-o, ea-şi vizita părinţii.
Exact. Din multe puncte de vedere, Amy a fost, şi ea, victima lui Brian.
- El i-a ruinat viaţa. - Şi?
Şi tocmai asta e... Asta-i sursa furiei şi a frustrărilor ei. Marchează pe cineva...
cu o reputaţie proastă şi, mai devreme sau mai târziu, se va obişnui cu ea.
- Chiar dacă-i nemeritată? - În special dacă-i nemeritată.
N-are sens. E eliberată din închisoare.
Trăieşte o viaţă ireproşabilă, o viaţă silitoare...
- E totul pentru nimic... - Nu-i adevărat. Are un fiu şi-l adoră.
Iar el e băgat în aceeaşi oală. Asta o împinge peste limită.
- Cine decide asta? - Respecţi regulile, eşti bun...
spui că-ţi pare rău... Totul e o pierdere de vreme dacă oamenii s-au decis...
Vrei să spui că şcoala aleasă pentru Sam ştia cine-i sunt părinţii?
Directorul şcolii e în consiliul poliţiei.
- Ar putea fi o coincidenţă. - Dar, probabil că nu e.
Tot nu înseamnă că ea are vreo legătură cu răpirea lui Sam.
Doamnă, Amy a cerut să i se permită să-şi viziteze părinţii, neînsoţită.
Prima dată în 10 ani.
Spune că da, dar nu fără ezitare... Vom vedea unde ne conduce.
Noroc!
Gata, l-am prins!
- Nu credeai că sunt în stare? - Nu, nu credeam.
Ai văzut ce-am vrut eu să vezi. Fostul alcoolic.
Privilegiul acuzatului pe nedrept. Pune-l în aplicare.
Şi nici cel mai amărât judecător sau juriu nu te vor putea exonera, nu?
Asta a fost lăsat la alegera tabloidelor să decidă, iar ele te-au găsit vinovată...
vinovată de a fi o căţea nemernică din iad.
Dacă-i dai unui câine un nume nepotrivit, într-o zi se va obişnui cu el.
A avut notele cele mai mari, dar i-au refuzat bursa.
Trebuie să fi aflat cine sunt. E singura explicaţie.
Tu şi cu mine avem o grămadă în comun...
Condamnaţi de zvonuri şi minciuni, prizonieri ai trecutului nostru.
- Dar ce putem face? - Putem lua ceva înapoi.
- Cum ar fi? - Cum ar fi 3 milioane de lire.
"Speranţa are două fete frumoase. Numele lor sunt Mânia şi Vitejia..."
"Mânia de a vedea lucrurile cum sunt şi Vitejia de a vedea că s-au schimbat."
Poate că ai fi putut eroda injustiţia din toate astea...
dar cum au îndrăznit să se ia de preţiosul, nevinovatul tău fiu?
Cum dracu' de-au îndrăznit?
Ce-o să se întâmple cu el acum?
=ROSub-VTeamEN= =subtitrari-team.ro=
=ROVEN-SubTeam= rov_en@yahoo.com