Imaginează-te locuind într-o lume unde totul merge bine.
Unde totul străluceşte.
Unde totul e acolo unde ar trebui să fie.
Ei bine, poţi. Trebuie doar să te muţi într-un hotel.
Pentru că lucrurile astea sunt importante pentru noi.
Lustruim.
Ştergem praful.
Decorăm.
Aranjăm.
Împăturim.
Retuşăm.
În jobul nostru, imaginea reprezintă totul.
Dar aşa cum noi prezentăm o imagine, şi tu la fel trebuie să faci.
Linia costumelor, inelele cu diamante, perlele din Tahiti.
E cu două tăişuri.
Tu ne faci pe noi să arătăm bine, noi te facem pe tine să arăţi bine.
Un mic sfat, totuşi. Nu uita de pantofi.
Nici n-ai idee câţi pantofi ieftini am văzut purtaţi cu costume scumpe.
Pantofii spun multe despre o persoană.
În unele cazuri, "prostituată".
- S-a rezolvat ? - Mai sunt şi la etajul 9.
- Le ridic eu. - Ok.
- Ok, domnişoară, să mergem. - Poftim ?
- 9:30, a expirat timpul. - Oh, stai liniştit, o să plătesc.
Cu banii pe care i-ai făcut dansând toată noaptea în poala la japonezi ?
Poftim ?
S-o rezolvăm în linişte, bine ?
- E vreo problemă ? - Tipul ăsta vrea să mă dea afară.
E vreo problemă cu soţia mea ?
Soţia dumneavoastră ?
Totuşi, uneori, imaginea poate să fie dezamăgitoare.
HOTEL BABYLON sezon 1, episod 2
Traducerea: jeannot Enjoy !
- E o cutie cu haine de femei. - De unde au apărut ?
Eu am ajuns la 5:00, erau aici.
Vreo greşeală poate a unui magazin caritabil ?
- Le arunc ? - Du-le la bucătărie.
Poate o să se întoarcă cineva după ele.
Menajera v-a pregătit camera cu perne sintetice,
şi a schimbat prosoapele cu produse anti-alergice.
Avem în baza de date, de la ultima vizită, înregistrarea alergiilor dvs., dle Barlow.
- Åžedere plÄƒcutÄƒ, domnule. - MulÅ£umesc.
Alte ustensile de curÄƒÅ£are a pantofilor.
Doamne, ce le place când le dăm ieftiniturile astea.
Cine e pe lista lui Moş Crăciun azi ?
Oaspeţi la a treia vizită, dl. Potter, dl. Marcopolis, dl. Machin...
Oh, drace !
Şi desigur, îi urăm bun venit noii recepţionere, Anna Thornton-Wilton,
la prima întâlnire cu echipa, de astăzi. Bun venit, Anna.
Anna are destulă experienţă ca recepţionera, şi va fi, sunt sigură,
o achiziţie fantastică pentru echipa noastră.
Şi după cum majoritatea aţi ghicit poate după noul costum,
Charlie a fost mutat de la recepţie în echipa mea de management.
- Bravo, Charlie. - Charlie.
Vreţi să adăugaţi ceva referitor la nouă poziţie ?
- Eu aş vrea să spun... - Abia aştept să vă cunosc
pe fiecare dintre voi la un nivel mai personal.
Sigur pe mine mă veţi găsi abordabila, potrivită şi distractivă.
Abia aştept să stăm la o cafea şi la taclale.
Scuze, Charlie, voiai să spui ceva ?
E în regulă.
Uită-te la asta.
Atenţie, vă rog. Dl. Machin a rezervat o cameră în seara asta.
Cine e dl. Machin ?
NU MAI POT CONTINUA
- Un fricos. - Spuse italianul.
Scuză-mă, te rog. Născut în Italia, crescut în Spania.
Asta ce înseamnă ? Că eşti un fricos leneş ?
- Mă pun cu orice bărbat. - Te rog chiar.
De fapt, în anumite culturi tribale, sinuciderea e cea mai nobilă moarte.
Poate, James, dar în industria hotelieră nimic nu îndepărtează clienţii
mai repede decât duhoarea unui corp putrezit.
- Sinuciderea e negativă. - Să nu mai spunem, un act de egoism.
- Mai bine şi-ar lua zborul. - Ce anume ?
Când se aruncă de la balcon,
nu mai suntem noi răspunzători să curăţăm mizeria.
De ce a încercat să se sinucidă data trecută când a fost aici ?
Ceva legat de slujbă. Compune melodii pentru reclame.
Oh, ce ironie.
Vine în oraş la câteva luni, şi adună idei pentru marile agenţii.
Cred că data trecută nu i-au plăcut nimănui melodiile sale.
Nu-l putem ajuta cu slujba, însă îi putem face că şederea una fericită.
Ce-ar fi să-l răsfăţăm ?
- Charlie, mă pot descurca cu tine ? - Absolut, Rebecca.
Să încercăm să-l ţinem în viaţă pe dl. Machin până mâine când pleacă.
În afară de asta, nu e responsabilitatea noastră.
Prostituatele. Putem să le trecem cu vederea pe viitor, vă rog ?
Mai ales după incidentul neplăcut de azi dimineaţă.
Nu e ceva de râs.
Din cauza unei erori de judecată a unei persoane, trebuie să-i acopăr
întregul sejur, cu un cost de peste 1000 de lire.
A fost o greşeală minoră.
Purta o rochie de seară la micul dejun, se tot plimba pe la bar,
şi avea un tatuaj pe coapsă.
Ce fel de tatuaj ?
Nu mai ştiu, o pasăre, sau o inimă, ceva asemănător.
Şi eu am un tatuaj. Asta mă face prostituată ?
Bravo, Anna.
De ce nu le interzicem prostituatelor să mai intre în hotel ?
Nu, serios. În afară că fac ca hotelul să pară unul ieftin, la ce ne ajută ?
Da, şi să le spunem clienţilor ca la ora 10 jumate să fie deja în pat.
Nouă din zece bărbaţi care stau singuri cer companie. E dovedit.
- Nu cred în statistici. - Pentru că nu eşti bărbat.
Dacă un bărbat e plecat departe de casă şi simte nevoia de companie,
atunci sunt dispusă să închid ochii. Aş vrea doar că portarul
să fie mai atent la cine intră şi cine iese.
Adică să închid ochii, dar totuşi să fiu cu ei în patru ?
E atât de greu ? Mulţumesc.
- Tony, rămâi un pic ? - Da.
Tatuajul ăsta de care ai amintit. Pe ce parte a corpului este ?
- Ghiceşte. - Dacă ghicesc, mi-l arăţi ?
Uite ce e, puştiulică. Dacă ghiceşti unde e, şi ce e,
o să te las să te plimbi cu limba peste el.
Dar nu ai decât o încercare.
- Ce înseamnă Relaţii cu clienţii ? - E nouă denumire de la intrare.
Aşa trebuie să se numească în marile hoteluri. S-a votat deja în America.
50% dintre cei care au votat nici nu ştiau ce înseamnă.
Celorlalţi 50% li s-a părut un termen uzat.
Vezi cheile astea galbene de la rever, Rebecca ?
Simbolizează Cheile de Aur,
Asociaţia Internaţională a Portarilor Profesionişti de Hoteluri.
Nu văd ce ţi se pare uzat la ele.
Ce crede asociaţia ta când confunzi o femeie, clienta în hotel, cu o prostituată ?
Lucrez în hotelul ăsta de 11 ani, şi e prima dată când...
Şi dacă tot veni vorba, dacă simţi nevoia să mă muştruluieşti,
aş prefera dacă ai face-o în particular.
Tony, nu are legătură cu incidentul de azi dimineaţă.
Insigna asta am cerut-o de acum două săptămâni. Am planificat chestia asta.
Ar fi fost frumos să fiu şi eu consultat.
Prezentarea e responsabilitatea mea, nu a ta. Şi n-o să fii afectat.
Eu nu vreau să schimb produsul, ci doar percepţia oamenilor despre el.
Deci slujba n-o să mi se modifice, doar denumirea ?
- Nu e mare scofală. - Dacă nu e mare scofală,
aş fi bucuros că lucrurile să rămână aşa cum sunt.
Mulţumesc oricum.
Ţi-am menţionat că o să fie şi o mărire de salar ?
Pentru neplăceri.
Primul lucru pe care îl faci când ajungi la hotel,
e să te cazezi la recepţie.
Al doilea lucru, să vorbeşti cu portarul.
Portarul ştie tot ce se întâmplă.
Unde să mănânci, unde să dansezi, unde să pariezi.
Mersi, Raymond, rămân dator.
Te ajută să nu mai stai la coadă nicăieri în oraş.
Vă aşteaptă la 9:00. Menţionaţi numele meu.
Profitaţi de el. De asta e acolo.
Livrare specială.
Îţi poate aduce orice, de oriunde, în mai puţin de 24 de ore.
Unii clienţi aleg hotelul nu după numărul de camere,
ci după abilităţile portarului.
Ciocolată Porcelana pe care aţi cerut-o, doamnă. A ajuns cu avionul de dimineaţă.
Un portar îţi poate chiar salva viaţa.
Antidotul, doamnă.
Portarul îţi spune unde să-ţi duci ceasul la reparat, sau pistolul la curăţat.
La 3 după-masă, ştie de unde să-ţi aducă cadoul perfect pentru soţie.
Ştie ce rochie, pălărie sau pantofi cauţi.
Chiar dacă tu poate nu ştii, el ştie.
Un portar e ca un chelner. 99% din salar sunt bacşişurile.
De obicei prefera bani gheaţă, dar poate face şi excepţii.
Dl. Radley a plecat dimineaţa la ora 7:30 la o întâlnire de afaceri.
De atunci, doamna Radley a comandat şampanie la micul dejun,
trei seturi de prosoape-suvenir, două sticle de Krug
iar acum se bucura de un tratament de frumuseţe la ea în cameră.
Doamna Radley a fost prezenta când s-au cazat ?
Nu eram pe tura, dar apare în baza de date că s-a cazat ieri singură.
E curva. Eu zic s-o dăm afară.
Nu am aranjat nicio companie pentru dl. Radley.
Nu se zice că ar fi agăţat-o pe stradă.
Poate s-a paraşutat pe acoperiş.
De unde să ştiu eu ?
Misiunea ta, Tony, e să numeri curvele care intră şi care ies.
Nu e chiar vorba de ştiinţă.
- Cum vrei să procedez ? - Cu tact.
Dacă e clienta de-a casei, o s-o recunosc imediat.
Intră.
Bună dimineaţa, doamnă. Rebecca Mitchell, General Manager.
El e colegul meu, Tony Casemore, de la Relaţii cu clienţii.
Voiam să ne asigurăm că totul a fost azi pe placul dvs.
Sunt îndopată cu şampanie, şi acum primesc un masaj.
Totul e absolut minunat, aş spune.
- Scuze, n-am reţinut numele, domnişoară... - Doamnă. Doamna Radley.
- Dl. Radley nu e aici ? - Oh, are ceva întâlniri.
Întâlniri ?
Cum putem să-l contactăm pe dl. Radley ? Poate un număr de telefon ?
Nu-i place să fie deranjat. Se întoarce deseară, puteţi vorbi cu el atunci.
De ce, e vreo problemă ?
Deloc, doamna Radley. Bucuraţi-vă de tratament.
- Nu e de-a casei. - Dar e prostituată.
Deja i-am zis azi unei cliente că e prostituată.
Nu vreau să fac aceeaşi greşeală de două ori.
Nu lăsa incidentul de azi dimineaţa să-ţi bulverseze încrederea.
Nu e vorba de încredere, Rebecca. E vorba de îndoială.
Fătuca asta îi încarcă dlui Radley factură cu sute de lire.
Când o să se întoarcă deseară,
şi o să se întrebe de ce mai e încă aici distracţia de noaptea trecută...
El a lăsat-o în cameră. E responsabilitatea lui.
Dl. Radley e client fidel, cu plati uriaşe, şi de bun simţ.
Genul meu.
Dacă îl punem să plătească o factură împotriva voinţei lui, n-o să mai revină.
Poate e prostituată, poate nu. Deocamdată doar atât pot şti.
Credeam că un bun portar ştie tot ce mişcă.
Aşa e, dar adu-ţi aminte, acum lucrez la Relaţii cu clienţii.
Avem în baza de date numărul dlui Radley ?
- Acum îl formez, Rebecca. - Mulţumesc.
Dacă dl. Radley răspunde, misterul e rezolvat.
Ne pare rău. Abonatul nu poate fi apelat momentan.
Căsuţa poştală.
- Pură întâmplare, se pare. - Mută-le.
Începem servirea în 10 minute. Sunt cutiile tale, problema ta.
Scuză-mă, Charlie. Dar locul tău nu mai e aici.
Vreau să verific apartamentele pentru dl. Machin.
Ştii ceva, doar pentru că am făcut sex, nu înseamnă că îmi place să stau cu tine.
Înţeleg că acum eşti un manager important, dar asta e domeniul meu.
Dacă vrei să cauţi ceva, stai de cealaltă parte
şi întreabă-mă frumos. Da, Charlie, te pot ajuta cu ceva ?
Vreau să-l mut pe dl Machin într-un apartament, te rog.
Pot să ştiu de ce ?
Ai fost la şedinţă, Anna. E un pericol pentru el şi pentru imaginea hotelului.
Să înţeleg deci... Dacă crăpa, tu îţi pierzi postul ?
Mută-l într-un apartament.
Te aşteaptă cineva.
Voiaţi să mă vedeţi, domnule ?
Lasă prostiile, Charlie. Mă cunoşti. Ştiu bine că da.
- Ce pot face pentru dvs. ? - Voiam doar să ştiu
dacă mă poţi ajuta cu ceva. - Spuneţi.
Am o slujbă acum, propria mea afacere.
Deocamdată o maşină şi un costum uzat, dar e un început.
Cu ajutorul tău, aş putea să mă extind un pic.
Acum că eşti în postul de asistent manager.
Poate reuşeşti să-mi găseşti ceva afaceri.
- O să văd. Aşteaptă afară. - Noroc, Charlie.
'Neaţa, domnule Machin.
Domnule Machin, ne bucurăm să vă revedem.
- Sunteţi bine, domnule ? - Am o infecţie urinară.
Îmi pare rău.
Dacă aţi terminat cu actele, ce-ar fi să vă conduc în cameră ?
Avem ceva extra-special astăzi pentru dvs.
- Nu-i aşa, Anna ? - Apartamentul Hanging Garden.
E la ultimul etaj, şi aveţi şi balcon propriu.
Mulţumesc, Anna. Pe aici, domnule.
E unul dintre cele mai cerute apartamente, domnule.
Clienţii au afirmat adesea cât îi inspiră priveliştea şi cum le animă viaţa.
Ca şi cum aţi avea propria viziune asupra Londrei.
Nu îl recomandăm totuşi clienţilor care au rău de înălţime.
Vă pot muta mai jos...
Vă pot trimite încă o ceaşcă de cafea sus.
- De ce eşti aşa amabil ? - Poftim ?
Mi-ai dat un apartament, îmbunătăţiri suplimentare...
Te temi că o să vreau să mă sinucid din nou, nu ?
Nu m-am gândit la asta, domnule Machin.
Ştii ceva, o să primesc ceaşca aia gratis de cafea.
Imediat, domnule.
Dacă poţi adăuga şi vreo câteva sandvişuri, aş fi mult mai fericit.
În sfârşit...
Ai văzut asta ? Au uitat să-mi treacă un nume.
Da, bună dimineaţa. Pot să vorbesc cu maimuţa aia fără creier
care se ocupă cu imprimatul insignelor, te rog ?
La ce bun să ai două nume dacă nu le vede nimeni ?
Chiar voiam să te întreb, cum de ai două nume ?
De obicei e rezultatul unirii a două familii sănătoase, importante,
şi niciuna nu vrea să îşi piardă titlul.
Nu din cauză că părinţii tăi nu erau căsătoriţi şi au crescut copii nelegitimi ?
Soseşte o doamnă specială.
Bună, Dorrie. Mă bucur să te revăd.
- Bine aţi revenit, domnule Farrah. - A trecut un an, Dorrie ?
Unde e iubita mea azi ? Ah, iat-o.
Mai frumoasă cu fiecare an.
Sunteţi aşa de drăguţi.
Ce e cu boşorogii ăştia ?
Dorrie Davies. A fost cameristă pe timpul războiului.
Dl. Farrah a stat în camera 402.
S-au întâlnit, s-au iubit, şi de atunci sunt căsătoriţi.
La fiecare aniversare, revin în acea cameră să sărbătorească.
- Nu e atât de romantic ? - S-a culcat cu un client ?
Ce târfă.
Charlie, îi poţi conduce pe soţii Farrah în camera lor ?
- Sigur vor să se odihnească după călătorie. - Imediat, Rebecca. Pe aici, vă rog.
Nu, ascultă-mă, nu vreau să mi se spună Anna Thornton sau Anna Wilton.
Numele meu e Anna Thornton "liniuţa" Wilton.
- Am ajuns. - Domnule şi doamna Farrah,
camera a fost pregătită pentru dvs.
- Eu o să judec asta, dragă. - Orice ar spune, n-o asculta.
Cearceafurile, nu sunt rele. Pe vremea mea, costau un şiling.
Baia, Jack.
Mişto costum.
Prea multe loţiuni şi săpunuri în baie.
Pe vremea mea, nu era cu nămol. E o pată de calcar pe vana.
O să o curăţăm din nou.
Stai liniştit, drăguţo, adu-mi o perie, ca o curăţ eu.
- Te grăbeşti ? - De ce, ai ceva în gând ?
Trebuie să ne întoarcem.
Crezi că o să observe cineva dacă rămânem aici toată ziua ?
Putem să comandăm şampanie.
- Scoici. - Vise, amice.
Hai, sus.
Dă-mi de ştire când apartamentul Alexandria se eliberează, bine ?
De ce ?
- Vreau să te am şi acolo. - Oh, ok, atunci.
Pentru că m-ai rugat atât de frumos...
Poate ar trebui să fim mai atenţi.
Riscăm cam mult.
Clădirea are 67 de camere şi 9 etaje. Cine să ne prindă ?
- Ce mărime ai la rochie ? - Doamne, deja devenim intimi ?
Cineva a lăsat de dimineaţă o cutie plină cu haine de femei.
Nişte lucruri destul de frumoase.
Mai înainte mă tratai ca pe o doamnă, acum că pe o târfă. Nu ştiu...
Exact tipul pe care voiam să-l văd.
Nouă recepţioneră. Unde are tatuajul, şi ce e ?
- De ce mă întrebi pe mine ? - Ai văzut-o goală.
Şi nu încerca să negi. Ben zice că v-aţi tras-o.
Spune-mi că e aici. Te rog, spune-mi.
Ţi-am mai zis, e prea demnă să îl aibă pe sâni.
Nu e demnă.
Ne-am tras-o doar o dată. Şi nu mai ţin minte dacă are tatuaj sau nu.
Nici măcar un mic trandafir pe fund ?
Bine, ne vedem mai târziu, trebuie să verific ceva.
- Dacă-ţi aminteşti ceva... - Al dracu' norocos.
- Ce vorbeaţi ? - Charlie şi-a tras-o cu recepţioneră.
În mod normal, mie îmi plac sânii, dar dacă îl are pe fund,
o să fac o excepţie.
Cum se simte muzicianul sinucigaş ?
Dl. Machin are ceva invitaţi care au sosit azi după-masă.
De la o agenţie de publicitate. I-a pus să asculte nişte cântece,
şi a cerut băuturi, prăjituri etc să fie mai credibil. Vrea să-i impresioneze.
Atâta timp cât n-o să-l punem într-o cutie,
poate avea câte prăjituri, cafea şi sandvişuri vrea.
Deci aşa îl ţinem în viaţă, oricât ar fi costul ?
Oricât.
Angajaţii vor să le facă o surpriză soţilor Farrah.
- Pentru aniversarea lor. - Nimic prea surprinzător, sper.
Au 80 de ani.
Derek zicea că doamna Farrah, e fană a lui Doris Day.
Ne gândeam să o chemăm pe Doris Day,
să cânte câteva cântece în restaurant deseară.
Charlie, ştiu că intenţiile sunt bune, dar restaurantul are 2 stele Michelin.
Nu cred că ceilalţi meseni o să fie impresionaţi de teatrul ăsta.
- Deci, nu ? - Un mare NU.
Ce să le spun angajaţilor ? Ei au venit cu ideea.
Eşti asistent manager. Ce le spui e decizia ta.
Ce crezi de Ken Green ?
Portarul de la Burlington ? Da, e bun.
- Însă... - Nu aşa bun ca Tony.
Nu crezi că Tony îşi pierde îndemânarea ?
Vă pot ajuta, doamna Radley ?
Da, vreau să faci ceva pentru mine.
Poţi face rost de o maşină să-mi aduci nişte prieteni aici ?
Sunteţi căsătorită de mult, doamna Radley ?
Trei luni. Ne-am cunoscut într-o croazieră.
Eram una dintre dansatoare, am făcut balet de mică, şi câteva clipuri muzicale.
El se recupera după un atac de cord, ne-am îndrăgostit.
Aşa e în basme, doamnă.
Şi tu eşti căsătorit. Ar trebui să ştii cum e dragostea la prima vedere.
În cazul meu, e la a treia sau a patra vedere.
Cam scroafă, nu ?
- Dar o personalitate decentă ? - N-aş zice.
În faţă, nu.
Nu sunt proastă, apropo.
- Ştiu ce credeţi toţi. - Poftim ?
Atitudinea. Oriunde merg, mi se întâmplă.
Ce face un boşorog de 50 de ani cu o cocota comună ca mine ?
Nu crezi că locul meu e aici.
Doamnă, toţi pot avea locul lor aici.
Mă miră că dl. Radley a plecat şi şi-a lăsat fermecătoarea soţie
singură în hotel.
Te pricepi la vorbit, nu-i aşa ? Sau face parte din slujbă ?
O să aranjez transportul prietenilor dvs., doamna Radley.
Noroc, dragule.
- Totul e în regulă ?? - Da, de ce să nu fie ?
- David. - Da, şefu'.
Trimite o maşină la adresele astea. Factura pe apartamentul Pyramid.
- Dave. - Da, şefu' ?
Trei cutii, trebuie luate de la 205, pronto.
- Bun. Tony mi-a zis să... - E ok, mă ocup eu.
Tu du-te după cutii.
- Trebuie mers la adresele astea. - Frumos, Charlie. Rămân dator.
- La cât ajunge Doris aici ? - Doris ?
- Schimbare de plan, n-o putem primi. - De ce nu ?
Hotelul nu poate justifica costurile.
Nu ţi-a luat mult să faci pe managerul, nu ?
Domule şi doamna O'Neill, cum a fost cina la Samson aseară ?
Ca să ştii şi tu, cea mai proastă mâncare din viaţa noastră.
Nu avea gust, servirea nici n-a existat, şi preţul exorbitant.
Nu ştiu de ce te plătesc să recomanzi un asemenea local,
dar nu se merită.
Cum explici asta ?
Nu pot, doamnă. Aţi vorbit cu menajera ?
Aici e departamentul de plângeri, nu ?
- Nu, doamnă, aici e biroul portarului. - Pe plăcuţă scrie "relaţii cu clienţii".
Asta nu înseamnă plângeri ?
Dacă ai fi verificat aşternuturile înainte să le pui pe pat,
mi-ai fi făcut viaţa mai uşoară.
Cu cine naiba crezi că vorbeşti ?
Cred că am început cu stângul această conversaţie.
- M-aţi chemat, domnule ? - Poţi să simţi ritmul ?
Unu, doi, trei, patru. Doi, doi, trei, patru. Încearcă.
- Nu aş putea... - Cei de la agenţie vor fi aici
în 10 minute. Dacă nu o să vând cântecul ăsta, o să fiu foarte deprimat.
Ai prins ritmul ?
Da, dar toţi sunt deziluzionaţi de slujba lor, nu ?
Păi de data asta e diferit.
Ce te-a făcut să vrei să te faci portar ?
Costumul.
Serios ?
Mă gândeam că cine se îmbracă în felul acesta
trebuie să fie cumva foarte important.
În plus, n-aveam ce face. Am eşuat ca recepţioner, sau în conducerea unui club.
Într-un fel asta părea mai uşor şi se plăteşte bine.
Da, dar cu ce preţ ? Eşti aici aproape în fiecare noapte.
Trebuie să mai stai şi cu familia ta.
Aici se adună cei bogaţi.
Munca mea e să iau puţin din bunăstarea lor acasă cu mine,
fără să mai menţionez însă de plata taxelor.
E fantastic, însă banii nu pot fi singura ta motivaţie.
De asta oamenii bogaţi sunt mereu nefericiţi.
Ştii cât de mult îţi trebuie să ieşi la pensie azi ? Eu ştiu.
Şi cu ratele pe care le am, ca să pun bani deoparte,
mi-ar mai trebui încă şase, sau şapte ani să muncesc aici.
Când o să am 44 de ani o să-mi petrec cât timp vreau cu familia mea.
De asta ca să fac bani, mă face fericit.
Pentru că îmi aminteşte pentru cine mă zbat.
- Mulţumesc că aţi venit, dlor. - Mulţumim.
- Lifturile sunt pe stânga. - Da.
- Pare să fi mers bine. - Nu le-a plăcut.
Au zis că s-au simţit bine.
- Lucrează în publicitate, de aia mint. - Le-au plăcut prăjiturile.
Oh, bine că le-au plăcut prăjiturile.
Sunt un muzician clasic. Mă pricep mai bine de atât.
Nu pot să vând nici măcar o muzică pentru reclame !
Poate vreţi să vă mai aduc o cană de cafea.
Nu mai vreau cafea ! Vreau... să fiu singur.
- Şi mâine e o zi, domnule Machin. - Poate n-o să mai fie.
Mă iertaţi, domnule... însă am o idee.
- 5 lire ? - Asta e momeală, domnule.
Îi face pe clienţi să ştie că bacşişul e acceptat şi aşteptat.
- Pot să-i păstrez ? - Tot ce câştigaţi, va aparţine.
Minunat.
Presupun că eşti la curent cu faptul că prostituatele
tocmai au trecut prin hol fără să fie luate la întrebări ?
Sunt prietenele doamnei Radley, care nu cred că e prostituată.
Sper să nu te înşeli, Tony, pentru binele tău.
Dave.
De ce l-ai pus pe şoferul ăla să aducă invitaţii doamnei Radley ?
Nu eu. Charlie.
De ce ai adus tu clienţii cu maşina ? Asta e responsabilitatea mea.
Sau a fost, până când Rebecca mi-a schimbat postul.
Adică nu l-a schimbat, doar l-a redenumit.
Ştiai de asta ?
Mi-a zis acum vreo două zile.
Şi în lista ta de priorităţi, asistentul manager îl depăşeşte pe coleg ?
Nu.
Chestia cu maşina, nu e mare scofală. Încercam doar să ajut.
Şoferul pe care l-ai ales nu e de-al meu.
Nu-l ştiu, nu am încredere în el, şi nu am informaţii despre el.
Iar tu ai vrut să-l dai afară.
- M-am răzgândit. - Asta m-a costat bani, Charlie.
Aşa că ori mă furi pe mine, ori ai un alt motiv.
Ia-i.
Nu. Tu ai aranjat, Charlie, sunt ai tăi.
Tone, cred că e prima dată când refuzi bani.
Nu e vorba de bani, Charlie.
Uneori e vorba să ai încredere că-ţi faci bine munca.
Încă şase sticle de Krug, şi tratamente cosmetice pentru şapte persoane.
Factura curentă de room service, 1,750 lire.
Dacă vrei să merg să le dau afară, o fac cu mare plăcere.
Am fost finalista pe regiune în 2002 la campionatele de kickboxing.
- Ştiu ceva mişcări. - Caută în baza de date.
Află toate detaliile despre vizitele anterioare ale dlui Radley.
Ce telefoane a dat, unde a comandat maşini.
Ok, imediat.
Poftim.
O băutură englezească pentru o doamnă englezoaică.
- Cu vermut în plus ? - Nu uit niciodată.
Pot să-l rog pe domnul să mă însoţească o clipă la bar ?
- Dacă insişti. - Doar unul, Jack.
Mulţumesc, Gino.
Am un Belicosso cu numele dvs. scris pe el.
Deci, cum e cu soţul ăsta al tău de care îmi ziceai ?
- Mark, nu ? - Bine, foarte bine.
În fiecare an sper să te văd cu burtica.
Poate anul viitor, Dorrie.
Aici era un ring de dans.
Avem fotografii de anul trecut. Să ne amintim cum era.
Dacă aveai norocul îi prindeai la etajul al doilea.
Orchestra era acolo. Nu puteam să văd sau să aud prea multe.
Nu ne era permis să venim în zona asta.
Cameristele nu aveau voie să zâmbească sau să se uite la clienţi.
De asta îmi place să vin aici în fiecare an.
Nu să văd camerele, coridoarele,
ci să privesc locul acesta din hotel unde nu ne era permis să intrăm.
Unde e ?
Oamenilor nu le place să mănânce pe Preludiul în C minor al lui Chopin.
Trebuie să mărturisesc, a cântat remarcabil.
Spune-mi că nu i-ai zis nimic care să-l supere.
Ceva veşti despre dl. Machin ?
Machin... Machin.
Apartamentul Hanging Garden suite. Muzician sinucigaş.
Oh, da, a sunat la recepţie acum jumătate de oră.
- Bun. Părea în regulă ? - Mie aşa mi s-a părut.
A cerut lame de râs, i le-am trimis în cameră.
Glumeam.
Vrei te rog să suni la el în cameră ?
O să te dea afară şefă pe care ai fermecat-o ?
Te rog. Vrei să suni ?
Ai şi tu degete şi urechi. Sună şi singur.
E mort. Sunt sigur.
Bun. Asta e. Încă 5 minute şi bat la uşă.
O prietenă de-a mea şi-a rupt încheietura odată. După 6 oare era moartă.
Ce e ? Spuneam doar că ai timp să-l salvezi.
Probabil nu s-a învineţit încă.
Mă bucur că v-am văzut, fetelor.
- Pupici, pupici. - O să sun în fiecare zi.
Pa, fetelor. Ne vedem săptămâna asta. Dragoste multă, pa !
Dle. Machin ?
Domnule ?
Ce naiba se petrece ?
- Credeam că aţi încercat... - Compuneam !
Am încercat să sun, domnule, şi am bătut şi la uşă.
După cum vă simţeaţi, m-am gândit că...
După ce chelnerul m-a dat afară, am plâns aici o oră.
Şi... mă gândeam să pun capăt la tot.
De fapt, stăteam cu cureaua în jurul gâtului.
Şi apoi mi-a venit melodia asta.
Ce-mi pasă mie să se vândă tampoane ?
Sunt muzician, scriu cântece în întregime.
De acum încolo, asta am să fac.
Astea sunt veşti minunate. Nu va mai stau în cale.
Charlie, stai. Vreau să mă ajuţi la refren.
- Domnule, eu mi-am terminat tura. - Nu mă face nefericit, Charlie.
Te pot ajuta cu ceva, Dorrie ?
Da. Ce înseamnă "relaţii cu clienţii" ?
Nu prea sunt nici eu sigur.
Gordon Hartley a fost cel mai bun portar la hotelul ăsta.
- Arată bine, şi era conştient. - Am auzit de Gordon.
Era numai ochi şi urechi. Îţi aducea orice.
Şi pe vremea aceea nu se găseau prea multe.
Păi mai există şi piaţa neagră.
Îţi trebuie mândrie în slujba asta.
Erau teribile încăierări cu ceilalţi angajaţi.
Oamenii nu-l prea plăceau. Cred că era cam mânios.
Nu că i-ar fi păsat.
Oricum, într-o zi, n-a mai venit la lucru.
Se zvonea că îşi făcuse tot felul de duşmani.
- Poate nu mă avea nevoie de bani. - Frumos să gândeşti aşa.
Eu cred că e pe fundul Tamisei.
Haide, iubire. Oamenii ăştia trebuie să mai şi muncească.
Miroşi a ţigară, Jack !
- Să aveţi poftă. - Mulţumim. Pa, Tony.
Am răsturnat patul din camera doamnei Radley.
Şi ?
Nicio haină de femeie sau cosmetice.
Ştiam eu. Bun, o dăm afară.
Asta nu înseamnă că tragi concluzii greşite.
- Bine că te-am prins. Am dat de dl. Radley. - Unde ?
Din baza de date reiese că a comandat o maşină pentru o licitaţie de antichităţi.
Aşa că m-am gândit că lucrează în branşa.
Am sunat pe unii dintre cei care au auzit de el.
Ei mi-au spus despre chestia asta, Sotheby, de azi.
Pe scurt, a plecat de la licitaţie cu un taxi acum 5 minute.
Rebecca vrea s-o dea pe doamna Radley afară.
Ea e şefa, poate s-o facă.
Încă mai eşti convins că nu e prostituată ?
Cred că domnişoara merită circumstanţe atenuante.
Atunci du-te şi opreşte-o.
Deja m-am înşelat azi o dată. De ce s-o mai fac iar ?
Pentru că e de datoria ta.
New Bond Street. Dă-ne 10 minute.
Mai e în cameră ?
A comandat un cheeseburger, cartofi prăjiţi şi un milkshake prin room service.
Mâncarea specifică prostituatelor.
Rebecca, pentru o femeie, eşti cam sprintenă de picior.
Mulţumesc.
- Apartamentul Pyramid ? - Da.
Preiau eu de aici.
Bună seara, domnule Radley.
Lasă-le acolo, şi trece bacşişul de 5 lire pe factura.
Credeam că ai plecat.
Te-ai distrat destul.
Ai trăit destul pe ziua de azi fantezia "Pretty Woman".
Ia-ţi boarfele şi ieşi înapoi pe stradă.
Faci o mare greşeală.
Putem să facem asta ori în linişte, ori te iau de păr şi te scot afară.
Tu alegi.
O să regreţi.
Domnişoară, am văzut destule ca tine, te recunosc de la o poştă.
- Dacă vrei să-mi spui ceva, vreau să aud. - Şi eu aş fi curios.
- Domnule Radley, mă tem că... - Bună, iubitule.
- Mi-a fost dor de tine. - Şi mie, iubitule.
Despre ce era vorba ?
- Sunteţi doamnă... - Radley. Soţia domnului Radley.
Cum ţi-am spus şi de dimineaţă, păpuşă.
Îmi spune cineva ce se petrece aici ?
A fost o mică neînţelegere azi, în absenţa dvs., domnule,
dar sunt sigur că putem rezolva totul.
- El e Tony Casemore... - Portarul.
- Vă place baletul, domnule ? - Baletul ? Nu !
Soţiei dvs. îi place. A luat lecţii de mică.
Aşa e.
Mi-am permis să vă rezerv două locuri deseară la "La Fille Mal Garde".
E povestea fiicei unui fermier care vrea să se mărite.
Se şi dansează, evident.
Foarte amuzant, pot să spun.
- Putem merge ? Te rog... - Doamna nu a ieşit din hotel azi.
Sunt sigur că i-ar face bine o schimbare de peisaj.
Dar nu ai nimic de îmbrăcat. Ai bagajele la aeroport.
Vă pot ajuta şi cu asta.
Îţi datorez scuze.
Rebecca, îi datorezi scuze clientei pe care ai confundat-o cu o prostituată.
Doamne, ce noapte.
Am trecut pe la "Samantha", să beau ceva, şi era acolo un tip.
Orăşean, salar de 200000 lire pe an, beat şi gata de petrecere.
Am luat cina la "Seven Over Eight".
N-a fost cea mai bună noapte a lui, dar eu nu m-am plâns, el a plătit.
Să nu mai fiu deci acuzată că nu am maniere.
Apoi, nu ştiu cum, am ajuns la "Studio 33".
Nu sunt eu o snoabă, însă acolo merge cam toată lumea.
Doar n-ai fost şi tu acolo aseară, nu ? Nu, în niciun caz.
Oricum, Bruce era foarte beat. Ştiu, aşa îşi spunea el, Bruce.
Mă rog... Luăm un taxi şi mergem la apartamentul lui din Docklands
care se dovedeşte a fi pe jumătate din cât a zis el că este,
în timp ce plecăm de la "Samantha".
Şi nu era singurul lucru pe jumătate, după cum aveam să aflu.
El adoarme, eu mă pun să beau cafea şi să butonez MP3 playerul,
care era plin de melodii country şi western.
- Nu e ciudat ? - E ciudat.
Şi tu, ce-ai făcut aseară ?
Mi-am dus copilul la culcare, am citit un ziar şi am adormit devreme.
Eşti aşa norocoasă. Ce aş vrea şi eu să fac chestii din astea !
Mereu am un set în vestiar, în caz că e nevoie.
Frumos tatuaj.
Oh, mersi.
Am înţeles că te interesezi de un anumit tatuaj ?
- 'Neaţa, iubire. - 'Neaţa, domnule.
Aş vrea să fac o inspecţie în camere, când eşti liber.
E 7:30 dimineaţa.
Eu sunt matinală. Tu nu ?
Camera 408 părea să fie liberă şi inspectata. Îţi jur.
Recunosc asta. Propun să mergem acolo imediat.
Intră.
Cam devreme pentru şedinţă, nu-i aşa, Charlie ?
E o problemă cu camera 408, Rebecca.
Soţul meu e plecat cu afaceri. Nu-mi place să stau singură acasă...
Putem reînnoi baza de date să arate că e ocupată ?
Să nu mai fie confuzii pentru recepţie şi menajere.
Mersi, Charlie.
- Poţi să... - Am rezolvat deja.
Am destul material pentru un album. Da, bine, EP.
Sun la studio şi începem înregistrările luni. Bine, pa.
- Bună dimineaţa, domnule Machin. - E o dimineaţă frumoasă. Da.
- Bine lucrat, Charlie. - Mersi.
Mă scuzi un pic, Rebecca ?
- Afară. - Ce e cu ostilitatea asta ?
Nu vreau decât o carieră personală. Tu poţi înţelege asta, Charlie.
Am încercat să te ajut, dar mai mult nu pot face.
Ştii ceva, Charlie, cum tot dădeam unul peste altul,
am început să mă întreb ceva.
Cum de ai o slujbă cu responsabilitate, după ce ai stat la închisoare ?
Pe mine nici măcar la interviuri nu mă cheamă.
Cred că ai o şefă foarte înţelegătoare. Ea e ?
Poate o întreb dacă are o slujbă şi pentru mine.
Îţi vine să crezi ?
ANNA THORNTON "LINIUŢA" WILTON
Nu e mai bună cu trei nume decât cu două ?
Da, cu idiotul care se ocupă de plăcute, te rog.
Da, micuţule, ce vrei ?
Aş vrea să gust din doamna cu Rolls-Royce
de pe fesa ta stângă.
Gino s-a dus cu domnul Farrah şi o sticlă de coniac în biroul tău.
Trebuie să te las să o aduci pe Doris Day.
Nu cred că e vreo diferenţă, Rebecca.
Am aranjat ca lifturile să fie goale,
şi cei de la pompe funebre să parcheze în spatele bucătăriei.
Astfel putem să scoatem trupul fără prea multă vânzoleală.
- O să iasă pe uşa din faţă. - Poftim ?
Doamna Farrah era clientă.
O să fie scoasă cu liftul, şi o să treacă prin hol.
Desigur.
Gata, înapoi la lucru, oameni buni.
Vreau să fie schimbate florile. Şi barul deschis în zece minute.
Vreau să zâmbiţi. Bagajele astea să nu mai stea la recepţie.
Aprinde cineva şi luminile ? E prea întuneric aici.
În breasla hoteliera încercam mereu să arătăm o imagine imaculată, profesională.
Ne dăm seama că un geam murdar, un metal rece, sau o scurgere la baie
îţi poate ruina sejurul.
Şi aş minţi dacă aş spune că nu avem şi zile proaste.
Uneori nu putem să lustruim, să ştergem praful, să ornăm
să aranjăm sau să retuşăm, ca să ieşim din încurcătură.
Trebuie să ne acceptaţi aşa cum suntem.
- 'Neaţa, Graham. - Neaţa, Tony.
Şi când bacşişurile sunt mici, hotelurile trebuie să se bazeze pe aceeaşi persoană.
Mă scuzaţi, îmi aduceţi o cafea ?
Oh, da. Mergeţi acolo. O să vină imediat cineva.
- Ce e asta ? - Eu, recunoscând că am greşit.
E rar, aşa că profită. Nu asta voiai ?
Depinde. Mai primesc mărirea de salar ?
Da, Tony. O primeşti.
Factura, domnule. Să verificaţi dacă totul este în ordine.
Cum ai reuşit să cheltui 2000 de lire pe room service ?
Mă plictiseam.
Dacă ţi-au plăcut serviciile, te las să dai tu bacşişul.
Nu cred că vreunul din ei merită, iubitule. Aşa că o să-l cheltui eu.
Au venit bagajele de la aeroport, doamna Radley, şi şi-au cerut scuze.
Poftim, dragule.
Stai o secundă, iubire.
- V-a plăcut baletul, doamnă ? - La nebunie.
Nu am înţeles ce puneau la cale, dar mi-a plăcut să fiu acolo.
Nu mă scoate prea mult în lume. Îi e ruşine de ce cred alţii.
Poftim.
- Doamnă ? - Că ai avut grijă de mine.
Aşa se procedează aici, nu ?
Încă învăţ.
- Mulţumesc. - Vino încoace.
Ştii că m-am măritat cu el doar pentru bani, nu ?
Când boşorogul o să dea colţul,
o să mă întorc să te văd.
Noroc, Gordon.
DIN EPISODUL URMĂTOR
Charlie, vreau să-mi găseşti un soţ.
Nu e chiar imposibil.
Vrei să faci rost de un certificat de căsătorie fals.
Deci avem patru zile să-ţi găsim un soţ.
Mă tem că avem plângeri din partea celorlalţi clienţi
din cauza comportamentului dumneavoastră.
Ce comportament ?
Înseamnă mult pentru mine, mulţumesc.
Ne gândeam să faci nunta în hotel.
Încă n-am făcut rost de 500 de lire. Dar până la urma găsesc eu, nu ?
Nu face prea multe valuri. Nunta trebuie să aibe loc.
E Alexis. A înnebunit.
Ce naiba se întâmplă ??
Traducerea: jeannot jeannot22_2000@yahoo.com