Trebuie să ieşim din oraş. Fără tehnologie, fără imprimare.
Ascultă, ne-am decis.
Mergem sub pământ cât de adânc putem.
- Cine eşti? - Nu ştiu.
Este o Păpuşă.
Acesta este drumul către adăpost.
Scaunul?
Amintirile ne vor spune cum să ajungem acolo.
Casă, dulce casă.
Am nevoie de Topher pentru a mă pune pe scaun.
Să-mi facă o copie de siguranţă.
Te copiezi pe tine însăţi?
În caz că se va întâmpla ceva cu mine.
Ştiu exact unde trebuie să mergem.
Caroline?
Da.
Vin măcelarii.
Sper să mă găsiţi în viaţă.
Măcelari!
Haide! Mişcă, mişcă, mişcă!
Porneşte!
Hai, hai, hai!
Porneşte! Haide!
Cum au ajuns măcelarii până aici?
Suntem în mijlocul pustietăţii.
Localnicii... au fost loviţi cu un semnal de acoperire?
Purtau costume.
Da.
Asta a fost clasa cea mai stilată de zombie ucigaşi fără minte.
Poate erau angajaţii unei firme, în team-building. Cui îi pasă?
Încă avem nevoie de apă şi nu mai avem mult combustibil.
Dacă nu ajungem în Refugiu curând...
Caroline, evităm mulţimile de săptămâni de zile.
Eşti sigură că ne îndreptăm în direcţia potrivită?
Aşa cred. Nu ştiu.
Ultima oară când am fost aici, nu arăta atât de rău.
Puteam vedea orizontul.
Al cui corp a fost acesta?
Nu ştim.
A fost imprimată înainte să o întâlnim.
Am descÄƒrcat creierul tÄƒu Ã®n ea
pentru cÄƒ tu ar trebui sÄƒ fii
grozava şi teribila Caroline,
cea care ştie cum să ne salveze.
Tehnologia funcţionează.
În tabăra mea...
în Refugiu... nimeni nu a fost imprimat de când ne-am aşezat.
Încă avem o şansă să facem o lume reală?
O lume reală?
Uită-te în jur, micule Mântuitor... s-a terminat.
Jumătate din lume este ştearsă. Restul s-au transformat
în nebuni care încearcă să omoare cealaltă jumătate.
Mai sunt doar câţiva cu personalitatea originală
şi tu, apropo, nu faci parte din ei.
Ne-am rătăcit.
Nu suntem terminaţi.
O să fie ciudat să te întâlneşti cu tine însăţi?
Să fii faţă în faţă cu chipul tău adevărat?
Nu, va fi drăguţ.
Eşti una dintre acele super târfe delicioase.
Pariez că arăţi grozav.
Dacă trebuie să te iau la bătaie din nou...
NEUROPOLIS
Da.
Lasă-mă să-ţi văd moaca urâtă...
În regulă, este de ajuns.
Să nu învineţim marfa.
Adu-i pe ceilalţi.
Unde suntem?
În Neuropolis.
Oraşul minţilor.
Neuropolis există?
Stai, ce?
Se numea Tucson înainte.
Rossum era condusă de aici.
Şi nu te-ai gândit să menţionezi că Refugiul
este situat faţă în faţă cu Steaua Morţii?!
Trebuia să fie.
De aici am luat vaccinul.
Făceam razii pentru tehnologie de câte ori puteam.
Ai mai fost aici.
Deci, ce o să facă cu noi?
Da.
Dle Harding.
Ce e de data asta?
Mănânc.
Sigur că da, domnule.
Ai grijă.
Ai spus că vrei un "costum" nou.
Avem câteva din care poţi alege.
Ei bine,
era şi timpul.
Nu-mi vine să cred că l-am lăsat pe acesta să se mărească atât de mult.
Ai fi tot la fel de gras, Ambrose,
dacă nu terminam scoicile.
Adevărat, dar trecem prin momente dificile
să găsim corpuri acceptabile pentru înlocuit
în haosul de acolo.
Trebuie să începem să avem mai multă grijă de noi înşine.
Ai dreptate.
De data asta, voi avea.
Voi încerca să mă menţin în formă.
De unde este acest corp?
Este o Păpuşă.
Vânătorii l-au prins în sălbăticie.
E împreună cu cineva?
Doar o fată.
Idiotule!
Care e problema lui?
Câteva Păpuşi nu au făcut rău nimănui.
Este mai rău decât cu măcelarii
cu mult.
O să fie bine.
Ce, ai un plan, copilule-minune?
Cred că am.
Echo.
Încă trăieşti visul, Harding?
E puţin uzat.
Te-ai gândit vreodată că dacă nu ai fi tăiat capul
Rossumului,
tehnologia nu ar fi scăpat de sub control?
Da. Eşti un model pentru control, bulgăre de seu.
Cel puţin mă distrez.
Te rog.
Ştii că am copii de rezervă.
De ce te mai chinuieşti?
Întreabă-mă din nou altă dată.
Are cineva nevoie de asistenţă medicală?
- Paul. - Aici.
Fă-ţi chestia cu doctorul.
Îl voi găsi.
A pierdut mult sânge.
Este în şoc hipovolemic.
Artera brahială
s-a refăcut, dar trebuie să găsim oxigen.
Sau o perfuzie... să-i administrăm din rezerva de sânge rămasă.
Ţine.
Lasă-mă să te ajut.
De unde ai învăţat trucul ăsta?
În acelaşi loc în care l-ai învăţat şi tu.
Topher.
Nu! Nu, nu.
Nu! Nu. Nu.
Adică, da. Da, da, da.
A... am... am lucrat.
A... am lucrat.
Am lucrat din greu.
Te rog nu folosi un glonţ.
- Nu vreau să se risipească. - Sunt Paul.
Sunt aici cu Echo.
- Echo. - Da.
Un glonţ pe zi.
Nu le risipi.
O persoană omorâtă pe zi până rezolv problema.
Împuşcă pe cineva dacă nu inventezi ceea ce vor?
De ce au nevoie.
În fiecare zi, o reacţie în lanţ.
Să ştergă toată lumea dintr-o dată.
Cum se simte?
Este destul de dus.
Prizonierii?
Unul dintre ei are personalitatea mea.
Bine.
Cred că Harding îl punea să construiască ceva
pentru a şterge întreaga planetă.
Pentru a rezolva ptoblema.
Dar oamenii mor indiferent dacă o fac sau nu.
O nouă problemă, reacţie în lanţ.
Bună, Topher, eu sunt.
Te scoatem de aici.
Sunt atât de aproape.
Sunt atât de aprope, atât de aprope de a rezolva ambele probleme.
Nu ar avea nicio idee.
Aproape de ce? Să ştergi pe toată lumea?
Opusul.
O reflecţie, ca un ecou.
Să fac lucrurile cum au fost...
minţile să fie cum au fost.
Pot aduce lumea înapoi.
Vino şi uită-te la asta.
Ţi-am spus eu că va merita aşteptarea.
Frumos.
Vrei să-i arăţi mamei tale?
Da.
Cu grijă.
Hei, mamă!
Hei, mamă.
Uite, căpşunile s-au copt.
Arată uimitor.
Gustă una.
Hai.
Poţi avea încredere în mama ta.
Să păstrăm restul pentru desert, nu?
Vino aici.
Astea sunt de Casa din est?
Casa de pe deal.
Au nevoie de ajutor pentru a termina fântâna
în următoarele zile.
Sigur, dacă asta e tot ce produc eu.
- Echo. - Topher a leşinat
cu 8 kilometri în urmă. Este malnutrit.
Are nevoie de apă. Du-te.
Topher?
L-am găsit.
Încercau
să-l facă pe Topher să construiască o bombă cu impuls electromagnetic
şi să trimită un semnal de acoperire care declanşează o reacţie în lanţ
- şi şterge pe toată lumea. - Toţi din lume?
Cine a mai rămas? Noi am venit din L.A..
Sunt umimită că ai supravieţuit.
Ţine-ţi aplauzele.
Eram 30 când am plecat.
Cine mai merită şters?
Poate un grup de peste graniţă, poate noi.
Poate că s-au săturat
să-i omor tot timpul.
Tu nu te-ai săturat?
Mulţumesc pentru înţelegere, "Mini-eu",
dar ai ratat ultimul sfert din acest joc.
Nu suntem în faţă.
Treaba este că
Topher crede că poate inversa totul,
să creeze un impuls de revenire
- la normal a tuturor minţilor. - Da?
De asemenea crede
că este un ceainic, micuţ şi curajos.
Topher Brink este un geniu
şi vei vorbi civilizat
în casa asta, altfel îţi vom pune limba în tocană.
Mă bucur să văd că te-ai cuminţit...
Ce i-au făcut?
Au împuşcat pe cineva în faţa lui
în fiecare zi în care nu a terminat.
Să ştii că nu mâncăm limbile oamenilor.
Bine.
Am unul sau doi oameni de ştiinţă în capul meu.
Nu sunt de nivelul lui Topher, dar nu cred
că este o fantezie.
Ştiinţa pare logică.
Dar ce ar însemna?
Măcelari, Păpuşi,
toată lumea care a fost ştearsă sau imprimată vreodată
va reveni la personalităţile originale.
Inclusiv noi.
În sfârşit vei fi o fetiţă adevărată.
- Pare atât de simplu. - Nu este.
Oricine care are arhitectură activă va fi resetat de asemenea,
înapoi de unde a început totul.
Am uita...
Totul.
Unii dintre noi îşi pot permite asta,
dar majoritatea dintre noi nu pot şi Topher nu are tot
- ce îi trebuie. - Aici devine interesant.
A fost fără rost?
Pentru a evita
explozia şi orice undă de şoc, trebuie să mergem
sub pământ pentru un an sau mai mult,
şi de ce are nevoie Topher
- pentru a face pulsul să funcţioneze... - Este în Casa de Păpuşi.
Haide!
Banuiesc că nu e niciun loc ca acasă.
Hei, hei, tocmai am plecat de acolo.
Locul ăla era în flăcări.
Ne trebuie un ghid şi voi doi cunoaşteţi
oraşul mai bine decât oricine dintre noi.
Am crezut că este un vaccin.
- Ai spus că este un vaccin. - A fost,
- dar asta e ceva nou. - Zone, linişteş-te un pic.
- Gândeşte-te ce înseamnă asta. - Înseamnă totul
şi cineva trebuia să ia atitudine.
Lumea încă are nevoie de eroi, puştiule.
Chiar ai spus asta?
Ce?
Am fost inspirat.
Eşti atât de sentimental.
Tu eşti... grasă.
De ajuns cu discursurile de încurajare. Trebuie să ne întoarcem.
Ne vei arăta drumul, sau...
A spus că nu mâncaţi limbi.
Poate că ar trebui să începem.
Ţi-am ascultat destul văicăreala, Zone.
Asta e mai important decât noi.
Bine, atunci du-i tu.
Poţi să-mi trimiţi o vedere
odată ce vom restabili un fel de sistem poştal
datorită faptelor tale eroice.
Adoră când eşti sentimental.
Ascultă, pentru cultura ta, eu nu sunt un ciudat imprimat.
Şi... şi pulsul... nu îi
va afecta pe cei care au identitatea original, nu?
Aşa că nu mă întorc în...
Ce este sunetul ăsta?
Am crezut că ai spus că nu aţi fost urmăriţi.
Poarta principală.
Un grup de atac.
T, vino aici imediat.
Kut! Naz-pas!
Scuze, engleză.
Am primit mesajul tău.
Cum vă putem ajuta?
Îmi pare rău dacă nu-ţi plac metodele noastre.
Ne place să fim ofensivi.
Cei mai mulţi aplică politica: "Trage şi apoi pune întrebări".
Inclusiv noi.
Romeo, vrei să ne ajuţi
sau să te joci în groapa cu nisip?
De ce el?
Am anunţat câţiva din cei originali pe care i-am eliberat.
Mi-am asumat un risc, dar...
Dar şi-a pierdut minţile.
Sunt ciudaţi.
Tehnologizaţi... exact genul de lucru
de care încerc să-l ţin departe pe T.
Sunt singura noastră şansă de a ne întoarce în sălbăticie.
Dar nu vreau să mă întorc.
Nu vreau să-mi părăsesc casa, să mă duc în văgăuna aia.
Nu este nici locul meu preferat pentru o vacanţă.
Este doar... următorul lucru.
Vrei să-ţi iau gâtul? Ce făceai cu băiatul?
Îi aratăm modificările mele, Vic.
Nu, fără tehnologie în faţa puştiului.
Trebuie să-ţi descarc asta în creier eu însumi?
Am înţeles.
Lasă-mă în pace.
Uşor.
Ştii ce, poţi rămâne.
- Voi face eu treaba. - Haide.
Îmi ia puţin timp să înţeleg lucrurile iar în timpul ăsta
ţip.
Am înţeles care este miza.
Cine nu vrea să petreacă nişte timp de calitate cu aceşti
oameni extraordinar de normali?
Nu ştiu.
S-ar putea să fie în regulă.
Micuţa asiatică e cam drăguţă.
Este tehnologizată, Mag.
E o fată, Mag.
E bine sa-l vedem că munceşte din nou.
Da.
Da, şi tu cine eşti?
Sunt Caro... Sunt în...
Sunt doar un copil.
La naiba, ce stresat eşti. Nu-ţi plac fetele?
Se pare că tuturor le place.
Nu-mi pasă de tehnologie.
Deci tu eşti expertul în arme?
Aşa scrie pe aia, da.
Deci,
trebuie să descarci de pe aia de fiecare dată?
Nu o poţi memora?
Nu dacă nu eşti Echo.
Dacă vrem să rămânem sănătoşi,
trebuie mai întâi să eliminăm ceva, să-i facem loc.
Ce să eliminăm?
Grozav.
De cât timp suntem pe drumuri?
De câteva ore.
Ce mai face puştiul?
Îi poţi spune "T".
Doarme mai bine decât mine, asta e sigur.
Grădina... pare să fi evoluat mult de când am văzut-o eu ultima dată.
În urmă cu trei veri?
Am avut ceva timp să o aranjăm.
Vreau să spun...
Înţeleg de ce v-a fost greu să plecaţi.
Era casa noastră... departe de întreaga oroare.
Acum îl condamn la acea Casă,
la Iadul în care am fost închisă atâţia ani.
Ca să ţi-l aminteşti, să-ţi aminteşti că l-ai crescut.
Cât de ironic.
Ar trebui să mă ucizi ca să-mi iei amintirile astea.
Dar doream să fie crescut
departe de toate mizeriile din spatele camionetei ăsteia.
Amândoi am vrut asta.
De asta am fost de acord
să nu-i spunem niciodată, să-l ţinem departe de mine.
Am fost de acord să-l ţinem departe de tehnologie.
Tu ai ales să rămâi cufundat în ea, Tony, sedus de ea.
Ai ales să fii Victor.
- Pentru cauza noastră. - Pentru cauza ta.
Eu am renunţat la luptă cu mult timp în urmă.
Luptăm ca să vă protejez pe voi.
Aş fi făcut orice pentru voi, pentru amândoi.
Cu excepţia unicului lucru pe care ţi-am cerut să-l faci.
Vei fi caraghiosă ca naiba blocată sub pământ un an.
Încă nu am ajuns în acel punct.
Vom ajunge.
Dacă va funcţiona, Rossum se va prăbuşi cu adevărat.
Ambrose, Harding... vor fi doar hard-drive-uri pe un raft.
Da, şi cineva va trebui să le zdrobească.
De aceea rămânem la adăpost până vom şti că suntem în siguranţă.
Tot aduci asta în discuţie.
Pentru că tu tot încerci să o bagi sub preş.
Crezi că după pulsul electromagnetic
lumea va fi ca pe roze?
Cred că nu este lupta ta.
Cred că pentru o bună bucată de timp
va trebui să rămâi unde te afli
şi cred că asta te sperie.
Detest când te prefaci că mă cunoşti.
Nu aş pretinde niciodată aşa ceva.
Îţi bat la uşă de zece ani şi tu tot nu mă laşi să intru.
Te-am lăsat de câteva ori.
Când erai sigură că vom muri.
Ce se întâmplă dacă eşti sigură că vom trăi?
Ce crezi că se va întâmpla?
Nu, nu, haide, eşti analistul meu
aşa că spune-mi ce crezi.
Cred că ai o sută de oameni care îţi trăiesc în cap...
Şi eşti cea mai singuratică persoană pe care o cunosc.
E destul de înduioşător.
Nu şi pentru cel care e cu tine.
Vom intra aici...
prin staţia Plaza Metro... tunelurile de serviciu.
Măcelarii i-au ucis aproape pe toţi cei din oraş
şi au rămas fără hrană,
- aşa că rândurile lor se răresc. - Nu, au hrană.
L-am văzut pe unul mâncându-şi prietenul, ieri.
Asta însă înseamnă că sunt mult mai puţini.
Înseamnă şi că au supravieţuit cei mai puternici.
Super măcelări. Grozav.
Fiţi atenţi, oameni buni, aproape că am ajuns.
Voi încerca să vă duc cât de aproape cu putinţă.
Parcă ai spus că nu mai sunt mulţi.
Nu sunt.
Dar sunt cu toţii aici.
Sunteţi pregătiţi?
Ne-am născut pregătiţi.
Nu teoretic.
Yankee!?
Paul! Să mergem. Scoate-i de aici.
Mişcă!
Hai!
I-am dus în subteran.
Intraţi! Intraţi!
Cu toţii, în tunel!
Acum!
Hai! Hai! Hai! Hai!
Hei, nu-i nimic.
Vei fi...
Zone!?
Ăştia suntem cu toţii.
- Sigilează uşa în urma noastră. - Dar...
Ăştia suntem toţi!
Coborâm aici.
Stai! Ultima oară când am fost aici,
centrul tău de relaxare pentru zombi era plin de măcelări.
Trebuie să aruncăm nişte C-4 în gaura iepurelui.
Atunci riscăm să distrugem tehnologia pe care o caută Topher.
De-ar fi măcelari acolo, jos,
probabil că deja s-au sfâşiat unul pe celălalt.
Hai să aflăm.
Încerc să dau tot ce-am mai bun.
La dracu'.
Nu.
Va trebui să continui sa sapi dacă acolo vrei să ajungi.
Alfa.
Credeam că te-am pierdut în Reno.
V-am cam lăsat să credeţi asta.
Nu mai am chef de luptă.
Mă gândeam să ajut nişte oameni care aveau nevoie de asta.
Am eliberat locul ăsta.
Nu mă mir că sunt atâţia măcelari sus.
Ştiu despre "bufetul Păpuşilor".
Victor?
De ce ţi-ar face cineva ceva atât de oribil la faţă?
Psihopatule.
Îndreptat.
Avem răniţi.
Adu-o pe Meg aici. Pregătesc eu medicamentele.
Unde e Ballard cel mare şi rău?
L-am pierdut.
Îmi pare rău. Când s-a întâmplat asta?
În urmă cu zece minute.
Spune-mi unde să caut, dragule.
Unele lucruri nu apar în planul Cartezian.
Tehnologia pe care o cauţi e în laborator?
Glanda pineală!
Tronul conştiinţei.
Eu am transformat-o în tronul distrugerii.
Câţi oameni cred că se pot aşeza pe el până să se rupă?
Nu te referi la scaun, nu-i aşa?
Nu.
Nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu.
Şi dacă nu ar fi nimic?
Atunci am călătorit degeaba.
Nu ne-ar deranja.
Ce naiba crezi că faci?
Am venit aici după nişte noi matriţe incitante.
Nu ca să vă lăsăm să ne luaţi lumea.
Dacă rămâneţi aici, jos, veţi fi feriţi, ca noi, restul.
Puteţi rămâne aşa cum sunteţi.
Rezistenţa în ohmi a zece metri de beton este echivalentă...
Ne-am schimbat ca să supravieţuim la suprafaţă. Ca să prosperăm.
Şi chiar dacă nu suntem şterşi de puls,
tot ne veţi distruge identităţile.
Am eliminat tipi de două ori mai răi ca voi
cu arme de două ori mai mari.
Armele noastre nu sunt îndreptate către tine, surioară.
Nu. I-am spus iar şi iar şi iar că armele nu mă ajută să gândesc.
Pur şi simplu nu mă ajută să gândesc.
- Îi pot elimina. - Îl vei face să fie ucis.
Ce se întâmplă, Rome?
Îmbunătăţiri, Vic.
- Spune-mi că nu te-ai gândit la asta. - Aşteaptă.
Ne-am modificat ca să luptăm în acest război.
- Se va termina. - Nu şi acum.
Nu şi dacă nu îl au pe el.
Şi cu toate modificările din acest computer
noi vom fi regii deşertului.
De ce să nu-ţi doreşti asta?
Pentru că nu suntem nişte monştri.
Bine, poate că eu sunt.
Şi Echo.
Topher e puţin cam dus.
Dar Adelle... este o doamnă de mare clasă
- până la capăt. - Alfa.
Problema e că am muncit atât de mult ca să am o viaţă liniştită aici.
Mie îmi este mai greu decât multora.
Hei...
înţeleg.
Crezi că nu-mi doresc să am şi eu toate acele cunoştinţe în minte?
Ştiu cât de bine te fac să te simţi.
Sari peste învăţarea pe calea cea grea.
Sari peste orele îndelungate...
De sudoare, de antrenament.
Şi simţi doar fiorul perfecţiunii.
Dar dacă avem de gând să reconstruim lumea,
aş dori să o fac cu forţele proprii.
Îmi pare rău, şefule,
asta înseamnă că eşti de partea retrograzilor.
Mi-a zis cumva "retrograd"?
Cauţi astea?
Îi vom duce în celulă.
Pe cel mic în cabinetul medical.
Ne vom gândi ce facem cu ei după ce pregătim pulsul electromagnetic.
Să mergem, Romeo.
Doamne, e atât de mişto.
Nu-i nimic.
Nu-i nimic. Totul va fi bine.
E obosit.
Îi e mult mai rău când e obosit.
Obosit?
Ora de culcare.
Aşa era când am cumpărat locul ăsta.
Ucide-ţi idolii. E ceva adevăr în asta.
Mă bucur că nu ai făcut curat.
Da, îi spunea ceva schizofrenicului din mine.
Amândurora, de fapt.
Nu s-a întors după tehnologie.
S-a întors pentru o idee.
O sinapsă reacţionează şi găsesc o soluţie înainte să apară problema.
De câte ori "B" a venit înainte de "A"?
"Lunetist".
"Demolare".
"Ernesto".
A renunţat, Priya.
Ştia că nu te putea lua.
Şi se va întoarce după astea, îţi garantez eu.
Păi... lasă-l să vină!
Priya!
Mă întreb dacă sunt pe aici, pe undeva.
"Amintirea lui Priya".
Şi-o scoate din cap împreună cu "umanitatea".
Ce naiba te-a apucat?
Asta!
Tehnologia asta mi-a devorat existenţa...
E îndrăgostit de tine!
Chiar eşti atât de neghioabă?
Asta nu e ceva ce vine pe o unitate de stocare.
Au încercat să i-o extragă din el.
I-au şters mintea ani în şir şi el nu a încetat să te iubească!
Vrei să distrugi tehnologia?
Distruge-o! Opreşte-l!
Închide-l afară!
Nu-i da nimic!
Îl poţi ţine în nesiguranţă ani întregi.
Aveţi ani întregi de trăit împreună şi tu îi iroseşti!
Nu-i spui niciodată că îl iubeşti.
Nu-i spui niciodată că eşti recunoscătoare pentru el!
E mort!
E... mort!
Nu i-am spus niciodată.
Paul e mort.
Şi eu sunt singură.
Sunt singură, întotdeauna sunt singură.
Paul.
Bun venit la prima prelegere din seria de trei părţi intitulată
"Neuroplasticitatea în imprimarea corticală"
Chipul ei are o expresie anume.
Calea cea mai eficientă de a imprima noi magistrale
este printr-o încărcătură electrostatică sincronizată.
Aceasta stimulează reprogramarea naturală a creierului.
Neuroplasticitatea de bază...
fiecare acţiune ne afectează topografia neurală.
Devenim cu adevărat ceea ce facem
nu ceea ce am făcut sau ceea ce vom face.
Cel mai bine ne definesc acţiunile momentului.
Cu o lungime de undă de peste doi metri,
ţesutul înconjurător suferă puţine daune.
Mulţumesc.
De peste doi metri.
Conexiunea se face acolo.
Ştiu.
Asta înseamnă că am terminat?
De unde declanşăm dispozitivul?
Sus, mai sus.
Cu cât mai sus, cu atât mai bine. Razele gama ricoşează în atmosferă.
Fostul meu birou e suficient de înalt?
Da, da, da, e perfect.
Vor ajunge în stratosferă.
O mică explozie va declanşa o reacţie în lanţ majoră.
- Explozie? - Rezolvă treaba.
Ai zis că poate fi activat doar manual.
Nu te mai întorci.
E un mic preţ de plătit.
Nu voiam să mai produc durere.
E un moment nepotrivit să-ţi cer un serviciu?
Aş vrea să-ţi cunoşti tatăl.
Haide.
Bună.
Eu sunt Anthony.
Dar îmi poţi spune Tony.
Aşa mă cheamă şi pe mine.
Da.
Pot să te ajut să arzi ceva?
Să ştii că nu eşti obligat să o faci.
Sau nu singur.
Ba da.
Voi îndrepta ce-am făcut cu minţile lor.
Tu vei rezolva ce-am făcut noi cu tot restul lumii.
Treaba ta e mult mai grea.
Nu pierzi timpul.
Taci.
Nu sunt obligat.
Mă duc.
Micuţa noastră Mântuitoare va împlini în curând zece ani.
Cineva trebuie să aibă grijă de ea.
Caroline mi-a spus.
Şi tu, şchioapo, nu te duci nicăieri.
Decât... în Iad.
Ai grijă de ea, Zone.
Încearcă să nu o influenţezi în niciun fel.
Şi să ne cauţi în vreun an-doi.
Nici dacă m-ai plăti.
Mag... tu ce făceai?
Ştii tu, înainte.
Învăţam la Berkeley.
Sociologie.
Tu?
Eram arhitect peisagist.
Niciodată n-aş fi ghicit.
Oamenii sunt un mare mister.
Alfa a plecat?
A spus că nu poate rămâne
şi că dacă va deveni ceea ce era înainte...
Nu o va face.
A evoluat. O va face din nou.
Cred că ar dori să fie singur atunci când va afla.
Pentru orice eventualitate.
Şi ei?
Îi voi conduce afară,
să mă asigur că vor trece cu bine prin şocul pulsului electromagnetic.
Chiar sunt singura care o poate face.
Întotdeauna eşti "Marele Păstor", nu?
Îi călăuzesc către lumină.
Pentru totdeauna.
E ciudat că ultima fantezie pe care Casa de Păpuşi a îndeplinit-o...
a fost a ta.
Eu nu am fantezii, Adelle.
Ce păcat.
Alfa a spus să distrugi toată tehnologia din clădire.
A spus să începi cu scaunul.
Ai îndoieli?
Nici vorbă.
Eu sunt cea norocoasă.
Am parte de un nou început.
Ce s-a întâmplat?
E o poveste lungă, puştoaico.
Nu te teme. Totul va fi bine.
Cumva...
Noi...
Ai vrut să te las înăuntru.
Sigur ai loc?
Am multe "bagaje" de cărat după mine.
Chestii din copilărie.
Le vom rezolva.
Avem timp.
Subtitrare de Ionuţ666 şi Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro