În Guadalcanal erau zăgazuri extrem de lungi
şi ne gândeam serios că niciunul dintre noi
nu o să supravieţuiască, că eram neimportanţi.
Navele japoneze au venit şi ne-au scufundat toate escortele.
Marina americană a suferit una din cele mai dure înfrângeri din istorie.
Stocurile de mâncare şi de muniţie s-au scufundat odată cu navele.
Începând cu luna septembrie 1942,
soldaţii au fost lăsaţi să lupte pe cont propriu pentru Guadalcanal.
Aveau probleme mari cu proviziile.
Majoritatea erau în pragul morţii din cauza lipsei de hrană.
Ştiam că navele noastre au plecat
şi că cele japoneze controlează oceanul.
Şi că îşi puteau aproviziona trupele, iar noi... nu puteam.
Cu miile de întăriri ale japonezilor care soseau pe insulă...
soldaţii erau atacaţi pe uscat şi bombardaţi în mod continuu.
Japonezii ne presau tot timpul, 24 de ore din 24.
Ne bombardau în fiecare zi, în formaţii de zbor mari.
Veneau întruna, iar focurile de armă nu conteneau.
Aflaţi la mila bombelor japoneze şi fără suport naval,
soldaţii s-au luptat cu încă un inamic: jungla din Guadalcanal.
Aceasta era, practic, impenetrabilă.
Malaria era devastatoare,
băieţii aveau friguri, jumătate aveau temperatură de 40.5.
Campania din Guadalcanal era una a morţii prin înfometare,
din câte îmi aduc aminte.
După ce au îndurat mai mult de o lună de război prin junglă,
soldaţii au înfruntat ofensiva japoneză de recucerire a aerodromului.
În Guadalcanal am învăţat o nouă faţă a vieţii,
anume că uneori poţi doar să te rogi şi să rezişti.
Şi asta am făcut noi în Guadalcanal.
Iar şi iar, ne-am rugat şi am rezistat.
Eugene, îmi pare rău.
Murmurul nu a dispărut.
Băiatul este dezamăgit.
Mi-aş fi dorit să mergem împreună.
M-am înrolat la puşcaşii marini.
Ai grijă de tine.
Poate o să-ţi scriu.
Oceanul Pacific va fi teatrul nostru de război.
Soldaţii se vor lupta cu japonezii
pe insuliţe minuscule de care nu am auzit niciodată.
Bine aÅ£i venit Ã®n Guadalcanal.
SÄƒ presupunem cÄƒ japonezii ne privesc acum,
pregătindu-se să ne atace.
Să presupunem? Chiar asta fac.
Uite, uite, uite.
Staţi jos!
Uită-te la ei.
Veneau întruna.
'Neaţa, băieţi.
Dle colonel Puller!
- Unde mergeţi? - Spre Tokyo.
Vreţi să veniţi cu noi?
Nu ştiu ce să spun. Este departe, domnule.
Să ne scrieţi când ajungeţi acolo.
O voi face!
I-ai văzut pe tipii ăia?
Parcă au trecut printr-un storcător.
Poţi s-o spui şi aşa.
Traducerea: SignedCC şi Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Resincronizarea textului: talyba23 Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
THE PACIFIC Partea a doua
Comentarii pe www.tvblog.ro Mulţumiri www.addic7ed.com
...Compania A = "Able Company"... ...Compania D = "Dog Company"...
L-ai văzut pe Briggs? Pe oamenii lui?
Nu, domnule.
Rămâneţi pe poziţii!
Opriţi focul! Opriţi focul!
Opriţi focul.
Reîncărcaţi.
- Spune-le parola. - Lorelei, Lorelei.
- Păzeşte ariergarda. - Fă o gaură, fă o gaură.
Iisuse Christoase.
Nenorociţii sunt foarte şireţi.
Eşti rănit?
Nu.
Chesty vrea ca escadrila ta să rămână în urmă, cu Compania A,
să vadă dacă veţi fi urmăriţi de japonezi.
Atunci ne vom regrupa cu batalionul mai la nord.
Da.
- J.P.? - Da?
- Păzeşte poteca. - Mă duc.
Manny, dă-i arma lui Garland şi sapă lângă mine şi Mo.
Haide. Dă-i drumul.
L-ai auzit. Haide. Haide.
- Evans, la mine. - Da, dle sergent.
E gata cina. E gata cina.
Avem ceva bun?
- Ce sunt astea? - Raţii militare din 1918.
Intendentul de la Compania D susţine că sunt comestibile.
După ce le sugi vreo oră sau două.
Asta e tot ce ai găsit?
Data viitoare să cauţi mai bine.
Cui îi scrii, Leckie?
Unei femei?
Haide, Leckie.
Citeşte-o.
Eu aş face-o dacă m-ai ruga tu.
- "Dragă Vera..." - Ştiam eu. Este o femeie.
"Dragă Vera, plouă."
"Îl binedispun pe Runner citindu-i această scrisoare."
"Abia aştept să te văd"
"şi să-ţi dau uşor jos..."
Nu trebuie să auzi partea asta.
Ba chiar asta simt nevoia să aud.
Spune-i ce frumos sunt.
O să-i spun adevărul.
"Am fost înghiţiţi de junglă"
"şi 5.000 de japonezi aşteaptă să ne omoare."
Mulţumesc că mi-ai tăiat cheful.
Fac tot ce pot.
...Doar dacă nu este cineva care miroase a transpiraţie.
Asta e chiar deprimant.
Da, iar cea mai deprimantă chestie la transpiraţie este...
Mişcaţi-vă. Să mergem.
...mai ales femeile.
Dle May, doamnele ştiu cât de uşor se fac clătitele mele.
Opreşte porcăria aia.
Nu vreau să mai aud nimic despre transpiraţie şi clătite.
Nu răspund în faţa ta, Morgan.
- Ce? - Valea.
Ce?
- Rupe-i capul. - Lasă-mă naibii în pace.
Relaxaţi-vă.
Da, orez. Exact ce speram.
Ce ai împotriva conservelor "Mătuşa Jemima"?
Navele japoneze patrulează pe aici în fiecare seară şi ne toacă.
Asta nu are legătură cu ea.
Singurele ştiri pe care vreau să le aud
sunt că nişte nave japoneze au fost scufundate undeva,
lângă o insulă de doi bani pe nume Guadalcanal.
Dar avem nevoie de Marină pentru asta, nu?
- Aşa că slabe şanse. - Haide.
Deci japonezii ne-au înconjurat.
Asta te deranjează?
John, mă cac de 20 de ori pe zi. Fundul mă omoară.
J.P. este într-o dispoziţie proastă, Manny.
Data viitoare o să se plângă din cauza ţânţarilor.
Vino aici.
Haleala caldă o să te înveselească.
Gândeşte-te că este carne.
- La naiba. - Următorul.
Băieţi, divizia tocmai a tradus câteva ziare japoneze
găsite pe cealaltă parte a Matanikau.
Vreţi să ştiţi ce cred japonezii despre noi?
Da, domnule.
"Americanii de pe această insulă"
"nu sunt soldaţi obişnuiţi,"
"ci militari speciali recrutaţi din închisori"
şi din azilurile de nebuni, înnebuniţi după sânge."
Aici au dreptate.
Am şi alte veşti bune.
Zvonurile că nu or să vină aici au fost contrazise.
Armata tocmai a ajuns la mal.
Ştiu, ştiu.
Vreau ca toţi soldaţii din batalionul meu să fie bărbieriţi până la 16:00.
Da, domnule.
Cred că nu prea mai avem ce face cu nădragii noştri.
Cred că suntem doar nişte soldaţi zdrenţăroşi.
- Arătăm aşa dintr-un motiv. - Da, domnule.
Nu putem să o facem dacă nu fug.
Iisuse Christoase, Evans, ai vorbit exact ca nevastă-mea.
- Parcă şi seamănă niţel cu ea, nu? - Un pic.
Ce-i asta?
Să te ia dracu'!
- Să vă ia dracu'. - Vino imediat aici.
- Mulţumesc că aţi venit. - Armata naibii.
Aşteptaţi voi...
Treci aici.
Vezi, Evans?
Armata nu ştie că japonezii bombardează aeroportul,
dar nu şi plaja.
Staţi feriţi.
Să mergem. Haide.
- Haide, haide, haide. - Aici, aici.
Ia-l, ia-l odată.
- Manny. Aici, Manny. - Haide, haide.
Dă-mi şi mie.
Umple-l. Haide!
Asta este, băieţi!
Uitaţi-vă la asta!
Să mergem, să mergem.
Haide, J.P., bag-o în raniţă.
Bagă, bagă. Haide, J.P., haide.
J.P., vezi să iei cireşele alea.
- Grăbeşte-te. - Am luat cireşele.
Ajută-mă.
- Să mergem. - Nu pot să o deschid.
- Nu contează, oricare dintre ele. - Ia asta.
Arunc-o aici.
- Fă praf încuietoarea. - Încerc.
Mergeţi!
Armata primeşte toate chestiile noi,
iar noi ne chinuim cu echipament de pe vremea bunicului.
Băieţi! Uitaţi ce am găsit.
Biscuiţi.
Uită-te la asta. Ajută-mă.
- Voi, cei de acolo, staţi! - Poliţia militară! Poliţia militară!
- Să mergem, haide! - Am spus să staţi!
- Haide, J.P. - Staţi!
Staţi. Chestiile alea sunt ale armatei. Staţi!
- Încearcă să ne prinzi. - Mulţumim pentru haleală.
Aici.
Poftim.
- Soldat Leckie. - Domnule.
Căpitanul de la Divizia 164 urlă ca apucatul
că i-a umblat cineva în ladă
şi i-a furat o cutie cu trabucuri şi o pereche de pantofi.
Nu orice fel de pantofi.
A spus că era perechea lui preferată de mocasini.
Ce ghinion pe capul căpitanului.
Da, poate ar trebui să ai grijă unde porţi pantofii ăia
sau dacă fumezi trabucuri pe care nu ar trebui să le ai.
Sau dacă bei o tărie pe care nu ar trebui să o ai.
Haide, haide, haide.
S-a întâmplat ceva în timp ce prospectam?
Betty Hutton s-a oprit pe la noi şi a făcut sex oral cu băieţii.
Pe ce-ai pus mâna?
Acestea...
sunt pentru mine.
Dar dacă vă purtaţi civilizat, poate vă las să trageţi un fum.
Acestea...
sunt pentru voi, tâlharilor.
- Dumnezeule. - Da.
Am făcut troc cu biscuiţii cu Compania F.
- Piersici. - Piersici?
Eu sunt stricat la burtă şi tu ai luat taman piersici.
Nu mai aveau brânză, Runner.
Dumnezeule... Sunt extraordinare.
Unde aţi fost până acum, frumoaselor?
Piersici. Noul tău nume este Piersicuţă.
- Să ţi-o trag. - Sigur, Piersicuţă.
Să-i scrii Verei despre asta.
Runner,
noua ta poreclă este Old Faithful. (gheizer din Parcul Yellowstone)
Să te ia dracu', Piersicuţă.
Trebuie să mergem.
Haide, Bud! Haide! Trebuie să mergem!
La naiba.
- La dracu'! - La dracu'!
Pui de lele!
La dracu'!
Eşti bine. O să reuşim.
- Eşti bine. Eşti bine. - La dracu'.
La dracu'!
- Nu merg nicăieri. - La naiba!
Să vă ia dracu', să vă ia dracu'!
- Tăceţi! - Lapointe.
- Evans. - Upton.
Garland.
Haide, ridicaţi-vă.
Ajutaţi-mă.
L-am prins.
Evans.
- Începi să dezgropi. - Nu pot, nu pot.
- Miller. - Garcia.
Să mergem. Continuaţi să căutaţi cadavrele.
Şi Jeep-urile?
Lovitură directă.
O cuconiţă japoneză, într-o fabrică de armament...
mai pune cinci grame de explozibili.
Puteam fi noi în locul lor.
Basilone, Manny, J.P.
Briggs, ce este?
Briggs.
Chesty îl cheamă pe ofiţerul Companiei D la postul de comandă.
Batalionul nostru se va alătura celui al lui Hanneken
pe fosta poziţie de la sud de aerodrom.
A fost un sector liniştit.
Terenul este bolovănos.
Comandamentul crede că japonezii vor ataca la Matanikau
şi speră să-şi transporte blindatele pe coastă, până la aerodrom.
Dacă se va întâmpla asta, l-ar putea lua pe Hanneken,
trimiţându-l în nord pentru întărirea Batalioanelor 5 şi 1 de puşcaşi marini.
Astfel, noi vom rămâne singuri pe acea poziţie.
Dacă japonezii trec de noi şi recuceresc aerodromul,
avem ordine să ne retragem în junglă şi să ducem război de gherilă.
Nu se va întâmpla aşa ceva.
Am înţeles, dle.
Mutaţi-vă soldaţii pe poziţii în sectorul 3.
- Rezolvaţi. - Am înţeles, dle!
Basilone, tu şi Rodriguez rămâneţi la urmă.
Ascultă, poţi să te lipseşti de omul ăsta?
Am nevoie de încă un om.
La naiba, colonele, ne-am săturat de el.
Ia-ţi catrafusele. Ne întâlnim la postul de comandă.
Am înţeles, dle.
Noroc bun.
Hanneken este mutat în nord, la Matanikau.
Japonezii vor încerca să spargă linia defensivă de acolo.
Încotro se îndreaptă Briggs?
Stabileşte un avanpost la sud de poziţiile noastre.
La naiba. Suntem pe cont propriu.
Haideţi, puşcaşi marini. Mişcaţi, mişcaţi, mişcaţi.
Veţi fi izolaţi.
Aşa cum a zis Chesty.
Bine, soldaţi, să ducem proviziile la nordul poziţiilor noastre.
Cum s-a căpătuit Chesty cu telefoanele?
Dumnezeu ştie.
Vrea ca fiecare post de artilerie să comunice nonstop
aşa că am pus un om să asculte tot timpul.
Vrei să punem nişte ţăruşi, dle sergent?
Da, du-te să-i aduci.
Japonezii se deplasează.
Hoosier şi Runner, stabiliţi un post de observaţie.
- La 27 de metri după copaci. - Am înţeles, căpitane.
Vreau să păziţi firele cu mitraliera,
dar stabiliţi de dinainte poziţiile ca să puteţi să vă retrageţi.
Cât de slabă e linia de apărare, dle?
Trimitem şi bucătarii pe poziţii, dar şi de ei ducem lipsă.
În cel mai bun caz, auzim exploziile pe partea cealaltă a dealului.
De ce pe partea cealaltă?
Japonezii au decis să ne ocolească pentru a ataca aerodromul.
Suntem prea răsfiraţi, la fel ca Puller şi Batalionul 7.
La fel şi în cazul Batalionului 1 de puşcaşi marini.
Ture de gardă de două ore diseară pe toată linia de apărare.
Ce fumaţi? Raleighs?
E raţia noastră.
Doar ofiţerii primesc Lucky Strike.
Nu-mi pot lăsa plutonul să sufere.
Ochii deschişi, urechile ciulite.
Am înţeles, dle.
Un gest de domn adevărat.
- Înseamnă c-am băgat-o pe mânecă. - Da.
Mersi, Evans.
Poftim, sergente, cât e încă uscată.
Mulţumesc.
Un amic al meu din Batalionul 5
a cântat la trompetă cu mine în formaţia diviziei.
Şi eşti bun la trompetă?
Nu, pentru că sunt cântăreţ la trombon.
Era o glumă.
Ia te uită.
Poate scoatem totuşi un puşcaş marin din tine.
Începe să supureze.
Dle, este Briggs de la avanpost.
Puller. Raportează, terminat.
Întreaga armată japoneză se îndreaptă spre voi. Terminat.
Când trec de voi, retrageţi-vă şi mergeţi în Compania A.
Batalionul 1, nu trageţi cât de mult timp posibil.
Repet, nu trageţi.
Terminat.
Nu avem suficienţi soldaţi.
- Fă-mi legătura cu divizia. - Am înţeles, dle.
- Rodriguez. - Domnule.
- Du acolo câtă muniţie poţi. - Am înţeles, dle.
Nu traversează pur şi simplu Matanikau.
Vin ţintă la noi.
Sergenţi, prezenţa!
- Escadrila 1 pe poziţii. - Escadrila 2 pe poziţii.
- Toată lumea e bine? - Da, sergente.
Japonezii!
Japonezii se strecoară prin stânga!
La dreapta ta!
- Reîncărcaţi. - Schimbăm cutia cu proiectile.
Acoperire.
Reîncărcaţi.
- Medic! - Reîncărcaţi!
- Încetaţi focul! - Încetaţi focul!
Contact la stânga.
Nu mai spune.
Ăla e J.P.
- Câtă muniţie mai ai? - Jumătate de centură.
- Doar atât? - Da.
Şi e ultima cutie cu proiectile, sergente.
La naiba.
La naiba!
Reîncarcă!
Rahat, mi s-a blocat arma!
Evans, deblochează arma!
Intri tu!
Sergente!
Sergente, au spart liniile!
Ne-au înfrânt. Ambele mitraliere sunt eliminate.
Păstraţi-vă muniţia. Începe să se termine.
Evans, mergem.
Trebuie să-l ajutăm pe J.P.
Unde naiba mi-e mănuşa?
- Lapointe, tripodul. - Am înţeles, sergente.
Foc de acoperire!
La dreapta mea! La dreapta mea!
Treci acolo.
Umpleţi golul rămas!
Haide!
Muniţie, muniţie!
Reîncărcaţi!
- Câţi au trecut? - Cel puţin 50.
- Rahat! - Eşti teafăr?
- Da, sunt teafăr. Sunt teafăr. - Uite-i că vin!
Doamne sfinte.
La naiba!
Vreau situaţia efectivelor şi a muniţiei.
Escadrila 1: doi morţi, mai avem 80 de cartuşe.
Escadrila 3: trei morţi.
- J.P., foc de acoperire. - John, aşteaptă. Ce faci?
John, ce faci?
John, mişcă, pe flancul stâng.
John, şterge-o de acolo!
Grenadă!
- Ce naiba a fost asta? - Acum vedeţi clar câmpul de luptă.
Văd clar câmpul...
Lapointe, Evans, rămâneţi aici, pe poziţia asta.
- Mă duc după muniţie. - Grăbeşte-te.
Muniţie de calibrul .30!
Haide, haide, haide!
Asta e tot ce avem.
- Muniţie! - Foc de acoperire!
Ţine-o nemişcată.
La naiba. Gândaci blestemaţi.
Mergi după sârma ghimpată şi află unde e podul.
E teafăr?
Da, e bine.
Doamne.
- Manny e bine? - Nu l-am văzut.
Cred că-mi trebuie alta, nu?
Şi eu.
- A primit morfină? - Nu.
Mulţumesc.
Ţine-l.
Sergente, dă-mi căldarea.
Astea-s arsuri de gradul trei.
Ia loc acolo şi vom ajunge la tine atunci când vom putea.
L-a adus cineva seara trecută pe sergentul Rodriguez?
- Manny Rodriguez? - Aş vrea să le pot ţine socoteala.
Ai verificat la punctul de prim ajutor?
Nu durează mult să se descompună pe căldura asta.
Sunt de-a dreptul tâmpiţi să fugă aşa către o mitralieră.
- 'Neaţa, dle. - Pe loc repaos.
Bine lucrat.
Te voi propune pentru o medalie, John.
Ne vom deplasa spre vest, către Lunga, peste deal.
Batalionul 164 va ocupa această poziţie.
- Mâncaţi ceva cald. - Am înţeles, dle.
Căpitane.
S-a dus, nu-i aşa?
Nu contează.
Mâine mă înrolez.
Aş face-o din seara asta dacă ar fi deschis.
- Eugene... - Nu-mi trebuie permisiunea ta, tată.
Nu mai am nevoie de ceva vreme.
Cel mai rău lucru când îi tratez pe băieţii din "războiul cel mare"
nu era că le fusese sfâşiată carnea.
Ci că li se sfâşiaseră sufletele.
Nu vreau să te privesc în ochi, într-o zi,
şi să nu mai văd nicio sclipire, nicio urmă de iubire...
Niciun stop de viaţă.
Mi-ar frânge inima.
Lasă-mă o vreme ca să-i dau vestea mamei tale.
După cină îl scot pe Deacon la plimbare.
E bine aşa.
Mulţumesc, tată.
Haide, Deacon.
Duşmanul înfruntat era puternic şi curajos,
netemător de moarte.
Vorbeşte-i Domnului de camarazii noştri,
ucişi când bătălia părea pierdută.
Au înfruntat o strălucită înfrângere,
un holocaust al eroilor.
Vană este lauda învingătorului,
deşartă ne e mândria.
Pentru cei căzuţi nu există Iad,
nici pentru cei morţi cu curaj.
Salut-o din partea mea.
- Poftim? - Pe Vera.
Spune-i că Runner îi transmite salutări.
Nu e o scrisoare, e o poezie, o odă.
Un epitaf, in cinstea...
glorioasei noastre victorii în Guadalcanal...
Cred că e greu de scris poemul ăsta.
Ce naiba rimează cu "Guadalcanal"?
Cât de nasol stăm acum în Guadalcanal?
Luaţi-vă echipamentul şi pregătiţi-vă să aşteptaţi.
Plecăm în sfârşit din văgăuna asta.
Eliberaţi puntea!
Sergenţi, aveţi grijă
ca toţi puşcaşii marini să-şi ia lucrurile şi echipamentul.
Doamne sfinte, să plecăm naibii de aici.
Escadrila 1, luaţi-vă lucrurile.
La fel de repede ca un glonţ...
O fracţiune de secundă.
Manny păşeşte la stânga în loc de dreapta...
Adică, el era unde era... şi... ştii...
A făcut ce-a făcut.
Nu te gândeşti nicio clipă la asta?
Doar mă cunoşti, John.
Încerc să nu mă gândesc.
Dacă se întâmplă, asta este.
Ar trebui să mergem.
Da.
Nu mâncaţi nimic până la 14:00. Îmi pare rău.
Am auzit că avem cafea.
Cafea?
La naiba, vă pot aduce nişte cafea, băieţi.
Cu lapte şi zahăr?
Deci cât de rău a fost?
Pentru că am auzit că a fost nasol.
- De la cine? - Ce vrei să spui?
Înainte să ajungi aici, auziseşi de locul ăsta, măcar?
De Guadalcanal?
Oricine din Diviza 1 de puşcaşi marini a auzit de Guadalcanal.
Băieţi, sunteţi pe prima pagină a fiecărui ziar din America.
Acasă sunteţi consideraţi nişte eroi.
Subtitrare de SignedCC şi Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Resincronizarea textului: talyba23 Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro