Bun, în Avatar, când le-au dat sex în Pandora,
şi-au cuplat cozile de cal, deci ştim că acestea
sunt ca un drog.
Da, şi?
Şi când călăresc cai şi zboară pe păsări,
îşi folosesc şi coada de cal.
Ce vrei să spui?
Ceea ce vreau să spun este că dacă eram cal sau pasăre,
aş fi avut emoţii în preajma lui James Cameron.
Mă uimeşte cum te pot preocupa în mod constant
detaliile fictive,
când există lucruri mai importante
în lumea reală pentru care să-ţi faci griji.
De exemplu, de ce n-a fost William Shatner
în noul film Star Trek?
Hei, Sheldon.
Eram în biroul administrativ
şi din întâmplare am auzit
numele câştigătorului anual
al Premiului Cancelarilor pentru Ştiinţă.
Şi vrei să-mi arunci în faţă
faptul că din nou contribuţia mea este trecută cu vederea?
Sunt un William Shatner al fizicii teoretice.
Bine, mă joc.
Ce escroc dichisit şi autosuficient
onorează anul acesta?
Mă bucur c-ai întrebat în felul acesta. Pe tine.
- Am câştigat? - Ai câştigat.
Am câştigat!
Este uluitor!
Nu c-am câştigat premiul. Nimeni nu-l merită mai mult.
De fapt, cred că m-am exprimat greşit.
Nu este uluitor, e mai degrabă inevitabil.
Nu ştiu ce să fac mai întâi.
Poate c-ar trebui s-o sun pe mama.
Gata, ştiu! Mă voi intervieva singur
şi voi posta interviul pe net.
Bravo lui.
Da, singurul lucru de care William Shatner avea nevoie
în fizica teoretică era de o explozie a egoului.
Întregul univers se afla în stadiul densităţii arzânde.
Apoi, cu aproape 14 miliarde de ani Ã®n urmÄƒ, a Ã®nceput expansiunea... Stai!
Terra a Ã®nceput sÄƒ se rÄƒceascÄƒ,
celulele să tânjească, neandertalii unelte să construiască.
Am construit ziduri, am ridicat piramide...
Matematica, ştiinţa, istoria desluşesc misterul.
Totul a început cu Big Bang.
Bang!
Traducerea şi adaptarea: Kprice
Nu vi s-a părut că suliţa
era să vă treacă prin craniu?
Nu.
Dacă n-ai vrut să-ţi iei îngheţată la cofetărie,
n-ai primit ochelari.
O fi încă un apel cu urări pentru mine.
Daţi-l pe silenţios, vă rog.
Stai. Săgeată arzând.
Alo.
Dle cancelar Morton, ce mai faceţi?
Da, aşteptam să mă sunaţi.
Acum trei ani.
Înţeleg.
Staţi. Ce se întâmplă dacă optez pentru a nu ţine un discurs?
Da.
Şi dacă nu vreau să pierd premiul?
I-aţi făcut şi fundiţă.
Bine.
Mulţumesc.
Probleme.
Ce este?
Se aşteaptă să iau cuvântul la ceremonie.
Nu pot ţine un discurs.
Te înşeli.
Tot timpul ţii discursuri.
Ceea ce nu poţi face este să taci.
Da, înainte de film,
ai vorbit 20 de minute despre motivul pentru care guacamole păleşte.
A pălit în timp ce vorbeai.
Mă simt în largul meu vorbind grupurilor mici.
Mulţimilor nu mă pot adresa.
Ce înseamnă pentru tine o mulţime?
Orice grup suficient de mare cât să mă calce în picioare mortal.
Regula generală de aplauze e de 36 de adulţi sau 70 de copii.
Sheldon, felicitări!
Ţi-am adus prăjitură cu brânză de la serviciu.
Pentru c-ai câştigat premiul,
nu pentru c-ar fi stănutat cineva pe ea.
- Nu accept premiul. - De ce nu?
Se pare că marele Sheldon Cooper are trac.
Nu e un motiv să dai înapoi.
Să ştii că odată mi s-a făcut o mare onoare,
pe când eram la liceu, şi eram înspăimântată
c-o s-apar în faţa unei mulţimi,
dar am mers mai departe, şi ştii ceva?
Lumea arăta a naibii de bine
stând pe o claie de fân în spatele unui Ford F-150,
ca membră instanţei de porumb din Queen.
Mulţumesc.
Voi îndura să ţin mine asta,
în caz c-o să fiu nominalizat la Premiul Rural pentru Pace.
Sheldon, eşti ridicol.
Sunt?
Hai să-ţi povestesc ceva.
Unde sunt 70 de copii când ai nevoie de ei?
Aveam 14 ani când am terminat colegiul cu summa cum laude.
În latină, "summa cum laude" înseamnă "cu cele mai mari onoruri".
Ce-mi place că mereu treci
la partea despre care nu întreabă nimeni!
Am fost elev eminent şi se aşteptau să iau cuvântul.
Chiar şi acum îmi amintesc momentul în care
am urcat pe podium şi am privit mulţimea.
Cred că erau sute de oameni.
Inima a început să mi se zbată în piept.
Am început să respir precipitat.
Mi s-a înceţoşat privirea şi înainte să-mi dau seama...
Vai, Doamne...
Dumnezeule!
Sheldon?
Sheldon, te simţi bine?
Nu mă călca în picioare.
Haide, mamă.
Ştii de ce nu pot accepta premiul.
Cu tot respectul, nu cred că rugăciunile mă vor ajuta.
Nu, n-am auzit imnul "Isuse, preia comanda".
Nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu.
Nu trebuie să începi să-l cânţi.
Da, o să-l cumpăr de pe iTunes, mamă.
La revedere, mamă.
Bună.
Stai jos.
Vrem să vorbim cu tine.
Am probleme?
V-a sunat mama?
Ia loc.
Credem că te putem ajuta în legătură cu tracul.
Mă-ndoiesc.
Eu n-am găsit soluţia,
deşi sunt mai mult mai deştept decât voi.
Da, dar nu eşti mai deştept decât noi toţi la un loc.
Scuză-mă.
Asta voiam să zic.
Bun. Problema ta este că
încerci să faci singur asta.
Noi te putem ajuta. Am putea fi echipa ta.
Ca profesorul Xavier şi al lui X-Men.
Îmi place X-Men.
Am văzut X-Men?
Da, l-am vizionat săptămâna trecută.
Ai spus că ţi-a plăcut.
Eu spun multe, dragule.
Ce spui de asta, Sheldon?
Nu ştiu.
Dacă tu vei fi X-Men-ul meu, care îţi vor fi puterile?
Bine. Te voi duce la cumpărături,
să-ţi iei un costum frumos.
S-ar putea să-ţi dea mai multă încredere.
Nu e chiar o mutaţie care să te facă să fii admis
în şcoala lui Xavier pentru tineri dotaţi, dar continuă.
Leonard?
Mă gândeam că te-aş putea analiza
pentru a ajunge la sursa anxietăţii tale.
Ce anume te califică pentru a încerca să-mi înţelegi mintea?
Mama mea este un psihanalist foarte respectat,
iar eu am făcut terapie de când m-a acuzat
de alăptare codependentă.
Raj spune că te-ar putea învăţa...
Cum ai spus?
Nu ştiu... vreo porcărie de meditaţie hindusă.
Înţeleg.
Presupun că, deoarece voi ceilalţi
aţi stabilit un nivel aşa redus, aţi păstrat
cea mai importantă contribuţie pentru final.
Spune, Howard.
Impresionează-mă.
Puterea mea este abilitatea de a mă preface
că-mi pasă de problemele tale mărunte.
Şi asta non-stop, amice.
Îţi apreciez simularea.
Deci ce spui, Sheldon?
Suntem ai tăi X-Men?
Nu.
X-Men avea X-ul din numele lui Charles Xavier.
Cum eu sunt Sheldon Cooper, veţi fi ai mei C-Men.
Nu e un nume potrivit.
Bine, Sheldon.
Te voi ghida
printr-o serie de exerciţii de meditaţie.
Aceste metode provin de la vechii maeştri ai Indiei
şi m-au ajutat să-mi depăşesc propriile temeri.
Şi totuşi nu poţi vorbi cu femeile.
Adevărat, însă datorită meditaţiei, acum pot sta
în aceeaşi cameră cu ele, fără să fac pipi pe mine.
Acum... închide ochii.
Bine, dar nu mă pocni.
Ce?
Când eram mic, sora mea îmi spunea:
"închide ochii şi vei avea o surpriză",
după care mă pocnea.
Nu o să te pocnesc.
Aşa spunea şi sora mea.
Vrei să faci asta sau nu?
Îmi pare rău. Continuă.
De acord.
Imaginează-ţi că eşti într-un loc
în care te simţi ca acasă.
Unde este acest loc?
În oraşul Sim.
Mai exact, oraşul Sim pe care l-am conceput eu...
Sheldonopolis.
Bine, te afli în Sheldonopolis.
Unde mai exact?
În piaţa Sheldon? În turnurile Sheldon?
Pe stadionul Sheldon, reşedinţa luptătorilor Sheldoni?
Oriunde îţi place.
Credeam că va fi o meditaţie ghidată.
Bine, eşti în piaţa Sheldon.
Serios? În această perioadă a anului?
E cam răcoare.
Atunci ia-ţi un pulover.
Presupun c-aş putea trage o fugă în oraş
să-mi iau ceva de la Shel-Mart.
Bine, cum vrei tu. Du-te şi-ţi cumpără un pulover.
Partea bună din faptul că-s patron la Shel-Mart,
e c-o să am reducere de 15%.
Eşti patronul acelei chestii.
Ia naibii un pulover!
Să ştii că n-am făcut profit în ultimul trimestru
luând produsele din raft vrând nevrând.
Bine.
Ai plătit puloverul şi eşti în piaţa Sheldon.
Aşteaptă.
E o bluză cu nasturi, trebuie să o închei.
Nu.
Ce mai e acum?
Un monstru gen Godzilla se apropie de oraş.
Trebuie să-mi duc oamenii în siguranţă.
Oameni din Sheldonopolis, sunt primarul vostru.
Urmaţi-mă.
Dacă nu pot fugi şi copiii, lăsaţi-i în urmă.
Simularea ororii!
Raj?
Exact cum mă aşteptam.
Meditaţia e o prostie.
Mă-ndoiesc de ideea ta.
Cum mă va împiedica un costum nou
să leşin în faţa unei săli pline de oameni?
Îţi va conferi încredere.
Să ştii câ uneori, când sunt stresată
din cauza vreunei chestiuni, merg şi-mi cumpăr o bluză nouă
sau o fustă drăguţă şi am o viziune complet nouă asupra vieţii.
Nu realizezi cumva
că eşti aceeaşi persoană stresată
îmbrăcată c-o bluză nouă sau o fustă drăguţă?
Ba da, atunci cumpăr pantofi.
Hai să vedem ce găsim.
Ooh!
Acesta e frumos.
Are o singură culoare.
Da, şi?
E cam scump pentru o singură culoare.
Bine.
Alege tu ce îţi place.
Hmm.
Acesta e destul de simpatic.
Nu.
Te înşeli.
E minunat.
Am avut un costum ca acesta când aveam 6 ani.
Bine, cred c-avem un câştigător.
Unde naiba ai găsit aşa ceva?
În secţiunea pentru bal.
E ridicol.
Spune membrul formal al instanţei de porumb din Queen...
Te rog să-l probezi şi pe acesta.
Bine.
Însă orice voi îmbrăca acum
va suferi prin comparaţie.
Este absurd.
Arăt ca un clovn.
Deci, Sheldon...
Ce mai faci?
Aşa începi o sesiune de psihoterapie?
"Ce mai fac"?
Mi s-a promis o plimbare cu barca
prin jungla subconştientului meu.
În loc de asta, primesc aceaşi întrebare pe care o aud
de la doamna care-mi feliază parizerul la Ralph.
Iartă-mă, încep din nou.
Te-ar ajuta dacă
ţi-aş povesti ce visez?
Nu ştiu, poate.
Am visat recent
că eram gigant.
Însă totul în jurul meu era redimensionat,
aşa că părea normal.
De unde ştii că erai gigant
dacă totul era redimensionat?
Purtam mărimea un milion la pantaloni.
Ce-ar fi să discutăm doar?
Ah.
Vindecarea prin discuţie.
Freudian clasic. Bună alegere.
Dacă poate face lucrurile să avanseze,
răspunsurile mele la testul standard cu pete de cerneală a lui Rorschach sunt:
A) un liliac, B) un liliac,
C) un liliac,
şi D) tata omorând-o pe mama
cu un ac hipodermic.
Ce-ar fi să încep eu?
Uneori
oamenii au probleme în a accepta laudele
dacă, la nivel subconştient,
nu consideră că le merită.
Crezi că despre asta este vorba aici?
Serios, Leonard?
Vei încerca reciclarea doctinei lui Adler
despre complexul de inferioritate?
Cred c-aş fi putut obţine asta şi de la vânzătoarea de la Ralph.
Şi m-ar fi lăsat să gust şi nişte felii de brânză gratis.
Dar ar putea fi o parte din problema ta.
Hai să-ţi dau un exemplu.
Când aveam 8 ani,
am câştigat o fundă la târgul proiectelor
pentru proiectul meu "boabele de fasole cresc mai bine pe muzică clasică".
Însă mama susţinea
că era o preluare din recenta lucrare a fratelui meu
"Boabele de fasole se dezvoltă mai greu pe muzică Rock and Roll."
M-am simţit atât de vinovat, încât am înapoiat funda.
Şi cum te-a făcut să te simţi?
Groaznic.
Lucrasem foarte mult la acel proiect.
Am stat toată noaptea treaz să-i cânt pasajul covnului din Pagliacci
unui bob de fasole înmugurit.
Continuă.
N-a fost vina mea.
Nu văzusem nicidată proiectul fratelui meu.
Iar mama putea să-mi spună înainte,
nu la ceremonie, în faţa tuturor.
Deci ceea ce spui
este că eşti furios pe mama ta.
Ai dreptate, sunt furios pe mama.
Pentru Dumnezeu, aveam 8 ani.
M-a umilit.
Atunci am început să fac din nou în pat.
Mulţumesc, Leonard.
Pentru ce?
Dacă cineva atât de distrus ca tine
reuşeşte să se târâie jos din pat în fiecare dimineaţă,
cred că pot face faţă unei simple ceremonii de premiere.
Stai, asta-i tot?
Credeam c-avem o oră întreagă.
Bună seara, doamnelor şi domnilor.
Numele meu este dr. Leonard Hofstadter.
Am marea onoare de a vă prezenta câştigătorul
acestui an al Premiului Cancelarilor pentru Ştiinţă,
pe bunul meu prieten dr. Sheldon Cooper.
Însă înainte de asta,
aş vrea să vă citesc o scrisoare de la mama lui Sheldon,
care n-a putut veni aici astă seară.
Nu-i aşa că-i drăguţ?
Mama lui i-a trimis o scrisoare.
E mândră de el.
Mă-ntreb cum e să simţi asta.
În fine...
"Dragă Shelly."
Aşa îl alintă ea.
Shelly... e nume de mascotă.
Ştiţi cu ce nume de mascotă mă alintă mama?
Leonard.
Dar divaghez.
"Dragă Shelly..."
Vai, Doamne.
Ce s-a întâmplat?
Încep să ameţesc.
Nicio grijă.
Eşti încercuit de ai tăi C-Men.
Nu pot face asta.
Voi leşina.
Poftim, bea asta.
Te va relaxa.
Alcool?
Eu nu consum alcool.
Bine, atunci leşină.
Nu simt nicio diferenţă.
Alcoolul n-are niciun efect.
Uite, vezi dacă are acesta.
Înainte de toate,
proiectele au fost complet diferite.
Demonstram
că muzica clasică hrăneşte boabele de fasole
şi le dezvoltă, însă mama mea
nu m-a ascultat.
Dacă vreţi să analizaţi relaţia
dintre cultivare şi creştere, aş vrea să evidenţiez faptul
că fratele meu e mai înalt cu 20 de cm decât mine.
Sunt pregătit.
Oh.
Bine.
Doamnelor şi domnilor, invitatul nostru de onoare,
dr. Sheldon Cooper.
Merci, piticule, preiau eu de aici.
Bun. Sunteţi gata de distracţie?
Aveţi fundamentul
înţelegerii calculelor diferenţiate
sau măcar un an de algebră topologică?
Atunci să-nceapă glumele.
De ce a traversat puiul furnica?
S-ajungă pe acelaşi trotuar. Tra la la!
Intră un neutron într-un bar şi întreabă:
"Cât costă ceva de băut"?
Barmanul îi răspunde: "Pe tine nu te încarc... la plată".
Alo?
Ştiu că sunteţi pe acolo pe undeva.
Vă aud inspirând oxigenul
şi expirând dioxidul de carbon.
Se pare c-avem câţiva academicieni în public.
Dr. Randall din departamenul geologic,
singurul care e fericit când îi iau munca drept granit.
Tra la la!
Glumesc pe seama geologilor, desigur,
pentru că n-am pic de respect pentru acest domeniu.
Haideţi să fim serioşi o clipă.
De ce ne aflăm toţi aici?
Pentru că suntem oameni de ştiinţă.
Şi ce studiază oamenii de ştiinţă?
Universul.
Din ce este alcătuit universul?
Ce mă bucur c-ai întrebat!
d Există antimoniu, d
d Arsenic, aluminiu, seleniu d
d Şi hidrogen, şi oxigen, şi nitrogen, şi reniu, d
d Şi nichel, neodim, neptuniu, germaniu... d
Toată lumea!
d Şi fier, americiu, d
d Ruteniu, uraniu, europiu, zirconiu, d
d Luteţiu, vanadiu... d
Doar asiaticii!
d Şi lantan, şi osmiu, d
d Şi astatin şi radiu... d
Penny, Leonard...
Mi-aţi putea răspunde la câteva întrebări
pe care le am în legătură cu noaptea trecută?
Sigur.
Prima întrebare...
Unde-mi sunt pantalonii?
Poate vrei să verifici pe YouTube.
Ce să caut?
E deja încărcat. Apasă pe play.
Bine, oameni buni, să trecem la matematică.
Numai gândirea tridimensională
e cea care ne limitează imaginaţia.
Pot să-mi scot pantalonii pe cap?
Sigur că nu.
Îmi stă trupul în cale.
Însă dacă am avea acces spre dimensiuni superioare,
ne-am putea roti pantalonii în jurul corpului
prin a patra dimensiune,
iar zilele noastre în care ne scoteam pantalonii se vor fi terminat.
Doamne...
Nu putea fi mai umilitor de atât.
Aşteaptă o clipă.
Acum astronomii din public
să se pregătească să vadă
partea întunecată a Lunii.
Acesta este Uranus.
Traducerea şi adaptarea: Kprice