OM BOGAT, OM SĂRAC. Volumul 2.
Sezonul 2 (Book Two) Episodul 5 (Chapter 5)
Din episodul anterior în "Om bogat, om sărac".
Mi-ai cerut să-l investighez pe Charles Estep şi echipa sa de la Tricorp.
Tricorp deţine diverse companii de producţie.
- Cel puţin trei, poate chiar mai multe. - Dar despre el ?
Îşi petrece majoritatea timpului în Dallas la o fermă a sa de mărimea statului Connecticut.
Este unul dintre cei mai bogaţi oameni din lume.
Atunci cum o să faci ca să-i închizi fabrica lui Jordache ?
Cu o grevă neautorizată.
Să lămurim ceva. Nu m-am scăldat în bani, pentru că nu i-am avut.
Este casa unchiului meu, nu a mea.
Este mare şi costisitoare, dar uneori simt că nu acolo este locul meu.
Mi-a fost greu să aud ce ai spus despre mama. Nu am ştiut.
Pur şi simplu mi-am pierdut minţile.
Da. Cred că...
- Îmi pare rău. Sincer. - Nu a fost vina ta.
Aşa cum ţi-am spus, întotdeauna se termină altfel.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.
Ramona!
Haide, alătură-te marşului.
- Ce se întâmplă ? - Tu ce crezi ? Suntem în grevă.
Cum aşa ?
Vorbeşte cu tata, el este preşedintele sindicatului local.
- Hei. Ce se întâmplă cu tine ? - Nimic.
Îmi cer scuze pentru noaptea noastră la New York. M-am cam îmbătat.
Te-ai cam îmbătat ? Ai fost beat mort.
- Billy mi-a spus că te-a dus el acasă. - Da.
Este cam dur uneori, dar în rest e băiat bun.
Da.
- S-a comportat bine, nu-i aşa ? - Cum adică ?
Ştiu şi eu ?
Simt ceva în glasul tău. Billy a făcut ceva nelalocul lui ?
Nu, s-a comportat bine.
- Tatăl tău nu te-a certat ? - Ba da, s-a aprins rău.
Dar acum s-a calmat. Este în regulă.
Ţine..
Ţi-e teamă că te muşcă ?
Doar că... vezi tu, am sărbătorit prima mea zi de muncă şi mi-am luat o motocicletă.
Nu arată cine ştie ce, dar motorul este bun.
Am cumpărat-o de la o femeie care o folosea să meargă duminica la biserică.
Ei bine, scoate-o de acolo şi parcheaz-o în stradă.
Da, numai că nu am plătit-o încă.
Îi dau 25 de dolari pe lună.
- Cum aş fi putut-o plăti altfel ? - De asta îţi faci griji ?
Şi nu-mi place ideea de a-mi spune altcineva dacă pot sau nu să lucrez.
Spun că nimeni nu mi-a explicat despre ce e vorba.
Ai lipsit când s-a explicat despre ce-i vorba.
- A fost spontan. O grevă neautorizată. - O ce ?
Westco are contracte militare.
Sindicatul poate să intre în grevă, iar un judecător
ne poate amenda sau să ne oblige să plătim daunele.
Deci o facem pe proprie răspundere. Bine ?
Ce-i asta ?
Am ieşit la o întâlnire, ne-am simţit bine, totul a fost frumos.
Şi dintr-o dată mă tratezi ca pe un peşte mort.
Vrem o clauză în contractele de muncă, prin care să fie mărite salariile
de fiecare dată când creşte costul de trai. Asta are sens ?
Da. Sigur.
Cred.
Înainte să particip la grevă, vreau să aud şi părerea companiei.
- De ce eşti aşa de supărată ? Am spus... - Am auzit ce ai spus.
Când trăieşti într casa aia luxoasă, cred că ţi-e greu să înţelegi.
Aici sunt oameni care nu-şi pot întreţine familiile.
Oh, haide.
Ai suferit vreodată de foame la viaţa ta ?
Bine. Poate că cererile lor sunt îndreptăţite.
Tot ce vreau să spun este că...
Tu nu ştii cum trăiesc aceşti oameni. Eu da, pentru că şi eu trăiesc la fel ca ei.
Când aveam 10 ani, tata a fost şomer timp de 14 luni.
O pereche de blugi şi o rochie este tot ce aveam,
şi când rochia mi s-a rupt, a fost cel mai rău lucru din lume.
Să-ţi spun ceva. Tata e un om mândru şi când a murit mama
a trebuit să se împrumute la prieteni ca să o poată îngropa.
Aşa că nu-mi spune tu mie cum îţi plăteşti în rate motocicleta ta de rahat.
- Pot vorbi cu tine ? - Da.
- Singuri. - Bine.
- Urcă. - Vin pe jos.
- Am crezut că avem o înţelegere. - Nu fac înţelegeri cu administraţia.
Bine, un acord. Că orice plângere, ajunge la mine.
Să discutăm faţă în faţă. Intraţi în grevă, fără nici un avertisment ! De ce ?
Avem probleme serioase.
Atunci de ce nu ai cerut o întâlnire ca să le discutăm ?
Pentru că ştiu eu cum e cu aceste întâlniri. Aduci avocaţii companiei,
consultanţii, experţii cu servietele pline de hârtii ca să arăţi că suntem în faliment.
Vezi tu vreun avocat pe aici ? Ei ? Bine, să ne aşezăm la masă chiar acum.
Oh, nu, nu. Ai multă şcoală. O să încerci să mă convingi.
- Mă îndoiesc. - Ce spui de o discuţie între patru ochi ?
De acolo de sus vezi lucrurile într-un anume fel. Dar altfel se văd de aici de jos.
- Bine, Scotty, haide. Ce este ? - Cum adică ?
În ziua aceea când ne-am întâlnit în birou, mi-ai promis că o să negociezi cu mine.
Nu eşti genul de om care să nu-şi ţină promisiunile.
- Ce naiba se întâmplă aici? - Nu mă forţa.
Vrei să nu mă mai forţezi ?
Haide. Vreau o listă cu toţi responsabilii care au lucrat pe linia de asamblare.
Ce loc de muncă au avut şi dacă-l mai pot ocupa în continuare.
Totul se rezumă la asta. Ori o oprim, ori încercăm să o ţinem în funcţiune.
Voi chema un judecător ca să emită o interdicţie.
- Asta nu o să-i oprească. - O să prevină blocarea producţiei.
Fă-mi legătura cu Marsh Goodwin în Washington.
Nu pot să cred cât de repede s-a întâmplat.
Da. Şi Scotty e acolo jos, am încercat să stau de vorbă cu el.
Pare speriat. Ar putea fi pus sub presiune de undeva.
Sindicatul naţional ?
Atunci când Tricorp a încercat să-l controleze pe Duncan Calderwood,
din materialul acela pe care mi l-ai dat am văzut cum operează.
S-a întâmplat de mai multe ori...
când o companie a lui Estep a încercat să-i preia,
atunci când se aflau în mijlocul unor conflicte de muncă.
Estep. Crezi că are legătură cu asta?
Bănuiesc. Nu ştiu.
Cu tot ce se întâmplă în aceste zile, totul este posibil.
În regulă, să cerem ordinul de interdicţie.
A spus, "Puştiule,
te-ai reabilitat ?"
M-am dus direct la sergent şi i-am spus, "Sergent,
ai destul sânge în tine să mă întrebi dacă m-am reabilitat."
"Adică...
Stau aici pe banca grupului W pentru că vrei să ştii dacă sunt suficient de moral
ca să mă înrolez în armată... să dau foc femeilor, copiilor, caselor, satelor...
după ce am fost un vierme."
El a venit la mine şi mi-a spus, "Puştiule,
nu ne plac cei ca tine,
şi-ţi vom trimite amprentele la Washington."
Chiar nu-mi place Village. Este de prost gust.
Întâlniri ca aceasta se fac acolo unde poţi descoperi noi talente.
Mai degrabă aş fi preferat să mergem undeva în centru.
Ştiu nişte baruri din anii '50 care sunt chiar sălbatice.
Iubito, nu sunt aici ca să mă distrez, sunt aici ca să muncesc.
... este un singur lucru pe care îl poţi face,
şi acesta-i să mergi la psihiatru, oriunde te-ai afla, mergi şi spune:
"Poţi obţine tot ce vrei
la restaurantul lui Alice,
şi ieşi.
Imaginaţi-vă o persoană venind şi cântând în barul " Restaurantul lui Alice".
- Pentru ce este asta ? - Oh...
în caz că se întâmplă să aud pe cineva care nu a fost înregistrat încă.
Îmi dă posibilitatea să stau şi să-l analizez mai târziu.
Eşti drăguţ.
Imaginaţi-vă trei oameni venind şi cântând în barul "Restaurantul lui Alice", şi ies.
- Tu eşti dinamită. - Ar putea crede că este o organizaţie.
Vă puteţi imagina 50 de oameni pe zi?
50 de oameni pe zi venind şi cântând în barul "Restaurantul lui Alice" şi ies.
Prieteni, ei s-ar putea gândi că asta-i o mişcare. Chiar asta este.
Restaurantul lui Alice, Mişcarea Anti Masacru.
Toţi se vor alătura şi-l vor cânta când se vor afla în preajma unei chitare.
Cu suflet.
Despre asta-i vorba.
"Poţi obţine tot ce vrei
La Restaurantul lui Alice."
"Poţi obţine tot ce vrei
La Restaurantul lui Alice."
"Mergi înăuntru şi laşi în spate
Doar o jumătate de milă de cale ferată
Şi poţi obţine tot ce vrei
La Restaurantul lui Alice."
A fost groaznic.
Ştii, dacă vrei să pui capăt războiului şi altor chestii,
Trebuie să cântaţi cu voce tare.
Cânt acest cântec de 20 de minute.
L-aş mai putea cânta încă 20 de minute.
Nu sunt mândru,
sau obosit.
Aşa că, o să aşteptăm aici până când ne va veni, şi atunci când ne va veni din nou,
îl vom cânta cu toţi pe patru voci şi mai cu suflet.
Noi trebuie doar să aşteptăm să ne vină să-l cântăm şi asta vom face.
Păcat că Arlo are deja un manager.
Dacă aş fi fost aici acum şase luni, l-aş fi înhăţat.
Uite că ne vine.
"Poţi obţine tot ce vrei
La Restaurantul lui Alice."
Şi Alice.
"Poţi obţine tot ce vrei
La Restaurantul lui Alice."
"Mergi înăuntru şi laşi în urmă
Doar o jumătate de milă de cale ferată
"Şi poţi obţine tot ce vrei
La Restaurantul lui Alice."
Da da da da da da da da
La Restaurantul lui Alice."
Ei bine. E timpul să sărbătorim.
Tocmai m-am întors din Vietnam şi mi-am luat slujba dorită... impresar artistic.
Ce spui de asta ?
Se presupune că recrutezi tinere talente, corect ?
Şi eu ? Când voi avea şansa să înregistrez?
În curând, iubito, în curând. Lucrez la asta.
Scumpo !
- Ce vrei ? - Serios ?
Este timpul să sărbătorim ?
Cred că vreau un filet mignon, te rog.
Aici ?
- Eşti nebună. - Adică "Ia un hamburger"?
Adică, aşteaptă şi o să te duc la Toots Shor's,
unde o să poţi avea o friptură adevărată şi o sticlă de şampanie.
Luăm câte o halbă de bere.
- Salut. - Hei.
Este aproape 1. De ce nu dormi ?
Nu ştiu. Mă gândesc.
Încerc să rezolv ceva.
Vrei să vorbim despre asta ?
Haide. La ce te gândeşti ?
Este vorba de grevă.
Cred că nu-mi e prea clar despre ce este vorba.
Vorbeam cu fata lui Scotty, Ramona,
şi mi-a spus că...
Adică, chiar au motiv ?
- Adică, costul de trai a crescut... - Da.
Este din ce în ce mai greu să te descurci.
Dar chestia este că sunt dispus să negociez. Asta-i problema.
Dar ei nu au venit la mine. Nici măcar nu au încercat să vorbească cu mine.
Dar asta nu e corect.
- Ai de gând să menţii fabrica deschisă? - Am contracte cu armata.
Dacă nu le pot livra, Westco ar putea să intre în faliment.
Tatăl tău nu ţi-a spus nimic despre cum trăiam când eram copii?
Tatăl nostru a fost brutar.
Lucra în fiecare zi de la 4 dimineaţa până la miezul nopţii...
frământând aluatul,
lucrând la cuptor fără încetare,
şi abia dacă reuşeam să ne asigurăm existenţa.
Nu mi-a dat amănunte.
Am trăit într-un apartament mic şi sărăcăcios deasupra brutăriei.
Practic, de când am început să mergem, pe Tom şi pe mine ne-a pus să muncim.
Eu mergeam cu bicicleta.
Mergeam în tot oraşul ca să fac livrări.
Wesley,
crede-mă, ştiu ce înseamnă ca săptămâni întregi
să nu ai altceva de mâncare decât pâine şi supă de cartofi la cină.
Motivul care-i face pe aceşti oameni care pichetează, să recurgă la aşa ceva,
nu este un lucru cu care să trăieşti foarte uşor.
Dacă tu hotărăşti să ţii fabrica deschisă,
eu sunt de partea ta.
A fost grozav. Chiar a fost.
Pentru asta sunt aici.
Noapte bună.
Spune-i noapte bună şi lui Wes din partea mea.
Cenuşăreaso !
Aşa cum ţi-am spus, întotdeauna se termină altfel.
Ne mai vedem !
- Mâine o să fii la pichetare ? - Ce înseamnă asta ?
Văzând cum te ai cu fiul şefului, nu eram sigur.
- Ce? - Cum merge treaba ?
Vechiul cântec de grevă. "De care parte eşti ?"
Asta ar trebui să fie o glumă ? Tu m-ai crescut strigând, "Sindicat, sindicat !"
Asta mi-ai trâmbiţat încă de când eram copil.
Când s-au împotmolit ?
- Ce ? - Negocierile.
M-au ales pentru a conduce acest sindicat.
Când o să am nevoie de ajutorul tău, o să ţi-l cer.
- Şi eu sunt membru. Plătesc cotizaţia. - Şi fiica mea. Asta cere respect.
- Îmi pare rău. - Să-mi respecţi deciziile.
Şi dorinţele. Asta include şi să stai departe de băiatul lui Jordache.
Nu-i destul de rău că ai plecat la New York fără să-ţi dau voie,
şi ai stat până la 3 dimineaţa. Te-am mai şi văzut pe fereastră cum l-ai sărutat.
Nu a fost...
Bine, ştiu ce o să spui "Nu mai sunt un copil."
- "Mă aştept să ai încredere în mine." - Aşa este.
Crezi că a fost uşor să cresc o fată de unul singur ?
Nu.
Hei, eşti bine? Nu ai... vreo problemă sau altceva?
Sunt bine.
- Fata mea. - Întotdeauna.
Mulţumesc. Fiecare la un moment dat,
vine cu cineva cu adevărat special.
În această seară, se află aici o prietenă de-a mea.
Îşi compune şi îşi cântă propriile cântece. Este prima dată când este prezentată.
Să-i urăm bun venit lui Annie Adams.
Aş dori să fac această înregistrare cu un grup de 7 sau 8 instrumente muzicale.
Ce crezi despre asta? Billy?
Billy! Billy, cu tine vorbesc.
Vrei să taci ?
"Nu ştiu când o să mă întorc, sau dacă o să fiu bine
Dar cred că o să ajung destul de târziu,
Deci, mamă, lasă uşa din faţă deschisă la noapte.
Am văzut o mulţime de lucruri care m-au făcut să cred,
Stând aici alături de tine lângă chiuveta din bucătărie
Oh, munţii din deşert stau semeţi şi mândri.
Dar ei pur si simplu nu se compară cu ceea ce simt eu.
Obişnuiesc să stau drept,
Mă simt destul de puternică,
Am ştiut cine sunt până când a venit lângă mine.
Apoi, mi-a arătat lucruri pe care nu le-am ştiut niciodată.
Acum nu ştiu ce să fac.
Oh, mamă, el mă face să mă simt ca pe un pat de cărbuni încinşi.
M-a atins atât de tare şi sunt deznădăjduită.
Deci, dă-mi un zâmbet şi totul va fi bine.
Mamă, lasă uşa din faţă deschisă la noapte."
Mă întorc imediat.
Scuzaţi-mă. Garderoba ?
Scuzaţi-mă.
- Billy Abbott, de la Greenway Records. - Salut.
- Cred că te-ai descurcat destul de bine. - Mulţumesc.
Mă întrebam, ai un manager? Aş vrea să vorbesc cu tine.
... La Convenţia Naţională a Democraţilor din Chicago.
A început o demonstraţie paşnică, care a escaladat în violenţă
şi, din motive care nu pot fi determinate,
poliţia i-a atacat pe tinerii protestatari.
Chicago, Chicago.
Ăsta-i genul meu de oraş.
- Vorbeam de masacre. - Asta-i groaznic.
Uită-te la acei poliţişti cum îi bat pe hipioţi.
Oh, Dumnezeule.
Aceia sunt prietenii noştri.
Nu este momentul potrivit să vorbim de afaceri. O să te caut mai târziu.
Reţineţi doar numele... Billy Abbott, de la Greenway Records.
Unde-i fata care era cu mine ?
Cred că a plecat. A spus că vă mulţumeşte pentru sărbătorire.
Nota dvs. de plată.
- 28 de dolari? - O halbă de bere
şi ce a comandat fata.
Ramona.
Vreau să-ţi spun ceva.
Ramona.
Vino aici. Înainte de a recurge la grevă, trebuiau să negocieze.
- Asta hotărăşte tata. - Da ? Nu cred că este corect.
Ce vrei să spui ?
Dacă nu eşti de acord cu greva, de ce nu refuzi să pichetezi ?
Niciodată. Aşa am fost crescută.
Aşa ceva nu se face, este ca şi cum ai scuipa în mâncare.
Asta-i o prostie.
Eu vreau doar să muncesc.
Ştii cum îi spunem celui care refuză să intre în grevă ?
Spărgător de grevă.
Este scuza cea mai mizerabilă pentru o fiinţă umană, la care te poţi gândi.
Dacă te duci acolo, jur că nu voi mai vorbi niciodată cu tine.
Spărgătorule de grevă !
Spărgătorule de grevă nenorocit !
- Doar ascult-o. - Pentru ce ?
Ascult-o. Vei auzi ceva ce o să-ţi taie respiraţia.
Nu-mi mai face un alt favor. Am deja destule probleme cu respiraţia.
"Poţi obţine tot ce vrei
La restaurantul lui Alice.
Mergi înăuntru şi laşi în urmă
Doar jumătate de milă de...
- Destul ! - Nu asta am vrut să auzi.
Ce-i asta? Strigăte, ţipete... asta-i muzică ?
- Ce vreau să asculţi... - Revoluţia tinerilor.
Oriunde te duci, este revoluţia tinerilor. Muzică ?!
Sună ca o grămadă de nebuni. M-am săturat de revoluţia tinerilor.
- Fata nu-i ca ei. - Dylan, Schmylan. Toţi nişte nebuni !
Îţi spune eu cum stau lucrurile, eşti depăşit, omule.
Mitch Miller şi acele piese de pe Broadway sunt terminate.
Tinerii sunt cei care cumpără discurile.
Ăsta-i al meu! Cine ţi-a dat voie să-l iei ?
- Am crezut... - Nu te-am angajat ca să gândeşti !
Nu eşti vreun impresar sau vreun producător.
Tu eşti nebunul care aşează scaunele şi aduce cafeaua. Asta-i slujba ta !
Şi dacă vrei să ţi-o păstrezi, nu-mi mai aduce asemenea gunoaie !
Şi acum, plecă, ieşi de aici. Îmi dai arsuri la stomac.
- Hei, Annie. Îţi aminteşti de mine? - Da.
În legătură cu managerul tău...
Vreau să ştiu mai multe despre tine înainte să iau în considerare să te manageriez.
Poate altă dată, bine ?
Hei. Este drum lung în încercarea de a face carieră în muzică.
Dacă vrei să lucrăm împreună, atunci trebuie să-mi dai controlul.
- Va trebui să ai încredere în mine. - Păi, nu am încredere în tine,
cu nasul ăla drăguţ ca în reclamele de la tv.
- Hai, Annie, să repetăm. - Altă dată.
O să te bag în spectacolul de diseară, dar trebuie să cânţi alt cântec.
Haide. Vino.
Să o facem cât încă mai avem timp.
Ce este ? Ce s-a întâmplat ?
El mă face să mă simt ciudat.
Fără supărare, tataie, dar, dacă nu te superi aş dori să pleci.
Ai un efect negativ asupra doamnei.
Deci, de ce nu o laşi în pace ?
Bine ?
Nu-ţi fie teamă. Nu o să te ating.
Nu te-aş atinge nici cu un băţ de 10 metri. Singurul motiv pentru care mă aflu aici,
este să te întreb dacă ai curajul să mă asculţi.
Cine te crezi ? Cine naiba te crezi de mă tratezi ca pe un gunoi ?
Nu mă cunoşti.
Atunci, de unde ideea că nu am sentimente ?
- Îmi pare rău. - Nu am nevoie de scuzele tale !
Mi-am făcut datoria.
Am suferit lovituri grele care m-au marcat.
Nu am nevoie de tine. Nu am nevoie de nimeni, pentru că sunt un supravieţuitor.
Am cunoscut odată pe cineva care a fost într-un lagăr de concentrare nazist
şi când a ajuns în această ţară, a devenit agent de afaceri.
Şi i-a înşelat şi minţit pe mulţi oameni, în ciuda a ceea ce a suferit.
Asta m-a uimit, dar m-a învăţat o lecţie.
Fiind un supravieţuitor, asta nu înseamnă că eşti bun.
Şi aşa eşti tu, nu-i aşa ? Bună. Curată, pură.
Dacă vrei să-ţi faci o carieră în muzică şi să-ţi păstrezi imaginea asta inocentă,
mai bine ai lăsa pe altcineva să facă treburile murdare pentru tine.
- Ca tine. - Exact.
Oamenii ca mine îi feresc pe cei ca tine să intre în mocirlă.
Hei.
- Eşti bogat ? - Nu-i treaba ta.
Destul de bogat să-mi iei un hamburger ?
Washington, DC. În ciuda epidemiei de crime şi asasinate,
Camera Reprezentanţilor a respins astăzi propunerea
de a purta arme de foc de mână.
Minunat.
Şi o altă idee... posterele. Toţi puştii din ţară sunt nebuni după ele.
Le lipesc pe pereţi. Bine.
Putem pune un poster în interiorul albumului.
Singurul fel îl care îl pot obţine, este să cumpere albumul.
Eşti un om foarte deştept.
Nota, te rog.
- Păstrează restul. - Mulţumesc.
- Deci ce spui ? Avem o înţelegere? - Mă mai gândesc la asta.
Doar că nu ştiu dacă eşti persoana pe care să pot conta.
Când o să ai nevoie de mine, o să fiu acolo.
Chiar o să fii ?
De exemplu, este 4 dimineaţa şi eu simt că vreau să mă arunc după un pod,
îl sun pe Sam şi el spune, "Nu-ţi face griji. Vin imediat."
Şi el nu apare niciodată. Asta înseamnă să mă ţină de mână.
Din când în când să lase telefonul,
să urce în maşină şi să vină la mine acasă,
doar pentru că aşa simte.
Ştii care este cea mai cunoscută sursă de inspiraţie ? Picăturile de ploaie.
Mă uit la şanţurile pline cu apă şi spun, "Hei, omule. Aşa a început şi viaţa,
într-o baltă de noroi."
Dacă este ceva cu adevărat magic în lume, atunci apa este.
Uită-te la balta asta. Chiar în acest moment, ceva poate că prinde viaţă în ea.
Este incredibil.
Oh, aici locuiesc.
Deci, avem o înţelegere ?
Nu am nimic pe bandă care să fie destul de bun
aşa că va trebui să merg într-un studio şi să înregistrez un demo.
Poţi să rezolvi tu asta?
- Ne-am înţeles. - Bine.
O să ajungi bogată, iubito. Nu asta-ţi doreşti ?
Da, bineînţeles că vreau să câştig bani.
Mulţi ?
Ei bine, nu pentru maşini de lux şi rochii de 300 de dolari.
Ci bani adevăraţi cu care să-mi pot cumpăra libertatea.
Libertate faţă de escrocii şi impresarii
care încearcă să-ţi forţeze mâna şi să te jupoaie.
Aş vrea să fiu suficient de bogată să le pot spune oricând, "Dispari".
Sau poate că o să fiu doar o doamnă şi o să spun, "Nu, mulţumesc."
- Doar o să te scutesc de suspans... - De ce ?
Să nu te las să aştepţi ca să vezi dacă o să accept.
Nu o voi face.
Bine.
Noapte bună.
Anthony,
mă duc la biserică.
- Îţi aranjez eu patul când mă întorc. - Bine.
Îţi aduci aminte ce zi este ?
Se împlinesc nişte ani de la moartea tatei.
Oh, da ? Fantastic.
Vom face o masă în cinstea lui. Vrei să vii şi tu ?
Nu, mulţumesc. Îţi vine să crezi că Yankees au luat bătaie din nou?
Vrei să vezi ?
De când nu ai mai fost la biserică ?
Nu ştiu.
- Îţi aminteşti ? Sunt un suflet pierdut. - Mi-ar plăcea să vii cu mine.
Maria, abia mi-a terminat prima săptămână de muncă pe docuri şi sunt obosit şi...
În plus, nu am nimic potrivit cu care să mă pot îmbrăca.
Am păstrat nişte costume de la tata.
- Sunt mărimea ta. - Lasă-mă să-ţi spun ceva.
Nu aş purta hainele acelei gorile, nici dacă viaţa mea ar depinde de asta.
Nu vorbi aşa despre el.
Este mort. Ar trebui să-i vorbeşti numai de bine pe morţi.
Ce-i asta ?
Dă-mi asta. Dă-mi-o !
O armă ? Ce vrei să faci cu o armă ?
Asta-i treaba mea.
Hei, Maria.
Îţi aduci aminte când ţi-am povestit despre senatorul ăla care m-a băgat la închisoare?
- Ei bine, încă mă urmăreşte. - De ce ?
Te-a băgat la închisoare cinci ani, nu i-a ajuns ?
Tu nu-i înţelegi pe cei ca el.
Odată ce au hotărât să se răzbune, nu renunţă niciodată.
Un om cu atâţia bani şi o asemenea putere, poate să mi-o facă într-o mie de feluri.
Când merg pe stradă, am nevoie şi de un ochi la ceafă.
De asta am cumpărat-o, ca să mă apăr.
Nu-mi place. Mă sperie.
Vezi, de asta nu ţi-am spus, pentru că nu vreau să-ţi faci griji.
Anthony, te rog.
Hei.
Totul o să fie în regulă. Anthony o să-şi poarte singur de grijă.
- Fii atent. - Hei.
Fă ceva pentru mine. Mergi la masa în cinstea tatei...
şi aprinde o lumânare şi pentru mine.
Şi una pentru Jordache.
Bună !
Salut.
Intră.
O nouă coafură ?
Nu aşteptam oaspeţi.
Ei bine, m-am gândit că ar fi bine să discutăm nişte lucruri.
- Nu puteau aştepta până mâine? - De fapt...
nu.
M-am simţit un pic cam singur.
Şi dintr-o dată, am simţit nevoia să te văd.
- Am picat într-un moment nepotrivit. - Nu, este vorba...
doar de o scrisoare la fiica mea. O mică criză.
Pot să te ajut cu ceva ?
Nu, mă tem că în acest moment e problema tatălui ei.
Uite, hai să lămurim de la început un lucru. Nu o să vorbesc despre asta.
- Poftim? - "Scuzaţi mizeria."
- Bei ceva ? - Un pahar de vin.
- Chablis ? - Perfect.
Bine.
Cum merg treburile cu ordinul de interdicţie ?
Oh. Am vorbit înainte cu judecătorul Friedman. Se va ocupa el.
Bine. Încă producem, dar foarte puţin.
- Ai cinat ? - Am sperat că vom ieşi împreună.
Oh, ar trebui să mă îmbrac. Chiar mă pregăteam să mănânc o omletă.
Aveam de gând să-mi fac una. O să mai arunc câteva ouă în plus.
- Lasă-mă să o fac eu. - În bucătăria asta ?
Dacă respiri mai tare, o să zdrăngăne şi vasele din dulap.
O să mă descurc. Bine, brânză, roşii...
oh, şi unt.
Unt.
Oh, lasă-mă pe mine. Măcar să sparg eu ouăle.
- Mm-hm, şi apoi le batem. - Şi le batem.
Oh, se bat mai tare cu telul, dacă le vrei pufoase.
Oh, şi asta.
Se presară un pic de oregano.
Oh, minunat. Exact aşa cum sunt.
O adevărată neîndemânatică.
Aşa te vezi ?
Când eşti copil, îţi faci o imagine de cum arăţi,
şi nu scapi niciodată de ea.
Nu aveam sâni, purtam bretele şi aveam numărul 10 la pantofi.
De fiecare dată când mama îmi cumpăra o pereche de tenişi
era groaznic.
Am observat că toate femeile cred că e ceva în neregulă cu corpul lor.
Vorbeşte-mi despre asta.
Mulţumesc.
Adică, fie că au sânii prea mici sau prea mari
sau au fundul prea mare...
Cred că de vină sunt filmele.
Televizorul ne dă un exemplu cum ar trebui să arătăm.
Când mă interesează o doamnă,
oricum ar arăta, mie mi se pare perfectă.
Asta nu a fost foarte înţelept, nu ? Adică, eu sunt avocata ta.
Tu eşti clientul meu. Aceasta este o relaţie de afaceri.
Să ne implicăm mai mult de atât, ar putea strica lucrurile.
Adică, dacă suntem implicaţi emoţional, deciziile importante pe care le-am lua...
ar putea fi o adevărată problemă.
Aşa că, poate cel mai bine ar fi să rămânem la o prietenie frumoasă şi simplă.
Orice ar depăşi această limită ar putea fi al naibii de periculos.
Ei bine, poate că cel mai bun lucru pe care l-am putea face ar fi să nu cinăm,
iar eu poate că ar trebui să plec.
Aşa cred.
Asta vrei ?
Da.
Oh, Dumnezeule, eu chiar te doresc !
Atenţie, vă rog. Pasagerii pentru nordul statului New York,
se vor îmbarca în autobuzul de la poarta 2.
Destinaţia finală, este Whitby.
Îmbarcarea, vă rugăm ! Mulţumim.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.