OM BOGAT, OM SĂRAC. Volumul 2.
Sezonul 2 (Book Two) Episodul 2 (Chapter 2)
Prescott, Julie Prescott. Sunt fotograf la revista "Life".
- Asta-i tot? - Da, asta este.
Trebuie să mai trec pe la instanţă
dar asta este o formalitate, voi sunteţi deja divorţaţi.
- Wes, sunt Rudy. - Hei, ce mai faci?
De ce nu ieşi?
Mi-ar place, dar mâine am examen la matematică şi mai am de învăţat.
- Asta înseamnă că nu te-ai rupt cu cartea? - Da, cam aşa ceva.
Este floare la ureche să-ţi dai seama că următorul care va ajunge la Casa Albă,
o să fie un republican.
Şi ăsta o să fie Nixon.
Am hotărât că tu o să fii purtătorul lui de cuvânt în statul New York.
Marsh, demisionez din politică.
Zilele alea nebune din facultate când locuiam împreună.
Când doar beam şi alergam după fete.
Când m-ai oprit atunci să avansez în birou,
m-a deranjat foarte mult, dar până la urmă cred că mi-ai făcut o favoare.
Se descurcă de minune. Se ocupă de problemele lui tati în partea de sud-vest.
Avem probleme.
În ultimele 6 luni, trei companii active s-au prăbuşit şi au intrat în faliment.
Răspunsul se află undeva, în mormanul de hârtii de pe biroul meu.
În regulă, băieţi. Câteva anunţuri.
D-na Martindale va da ceaiul anual pentru seniori, la domiciliul său, vineri la 17.00.
Wesley,
dacă-ţi este mai uşor, vreau să te asigur
că nu este pentru prima dată când văd un bărbat dezbrăcat.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.
Salut, Duncan.
Salut, Rudy.
- Ce mai e nou prin Washington? - Ţi-ai verificat spatele în ultima vreme?
- Cum adică? - Ai putea avea un cuţit înfipt acolo.
Sunt probleme cu firma ta de electronice, implicată în asta.
- Ce ai aflat? - Armata face un scandal monstru.
Ţipă după sistemul acela antirachetă dezvoltat de Westco.
Am înţeles că am avut nişte probleme cu transportul maritim.
Lucrurile ar fi trebuit să ajungă în Vietnam luna trecută.
- Ştiu. - Nu au ajuns!
Ştiu.
Am discutat cu cei de la compania de transport.
Echipamentele au plecat din San Francisco aşa cum era programat.
Documentele de transport dovedesc asta.
Ei bine, atunci care este problema?
Au fost descărcate în golful Cam Ran. După asta, pur şi simplu au dispărut.
Cum adică, "au dispărut"? Adică au dispărut, au fost furate?
Armata nu ştie sigur.
Păi nu avem prea multe de făcut, nu-i aşa?
Contractul ăsta este sursa majoră de profit a Westco.
Ai pierdut deja trei companii. Vrei să mai pierzi una?
Nu ţi se pare ciudat? Lucrurile merg bine,
şi dintr-o dată, oriunde priveşti, totul începe să se năruie.
Duncan, ai de gând să nu faci nimic şi să accepţi asta?
Mâine trebuie să mă întorc în spital pentru alte analize. Nu pot face nimic.
Ai putea trimite pe cineva acolo să vadă ce naiba se întâmplă!
Bine, o să găsesc eu pe cineva.
Duncan, ai deja pe cineva... pe mine!
Mai mulţi dintre cei de la Senat vom merge în Vietnam pentru a căuta dovezi.
În timp ce sunt acolo, o să verific eu.
Ştii, Rudy, eram nerăbdător să te am din nou pe aici.
Am nevoie de cineva cu care să vorbesc.
Duncan, eşti în regulă?
Te-ai gândit la moarte?
Nu, nu prea. Am făcut-o atunci... când fratele meu a fost omorât
Ei bine, eu da.
Mă gândesc mult la asta.
Şi sincer, mă sperie ca naiba.
Tu...
Vei trăi mai mult decât noi toţi.
Nu ai nici o înregistrare despre transporturile de la Westco?
Am verificat pagină cu pagină. Nimic. Dacă ar fi ajuns aici, aş şti despre asta.
Lucrurile astea nu au dispărut aşa în aer.
Domnule, nu-l cunoaşteţi pe Nam.
- Ce urmează? - Spune-mi tu, Hanshaw.
De o săptămână, te tot uiţi la mine cum mă învârt pe aici.
Băieţii de acolo mor. Aici totul este corupt,
lucrurile se vând pe piaţa neagră pe bani grei.
Ai o medalie pentru merite în luptă, ai văzut ceva acţiune, şi ce-i cu asta?
Ţi-ai plătit datoria, ai scăpat din cârlig?
Că sărmanii nenorociţi de acolo, sunt vânduţi în jos pe râu, nu este treaba ta?
Asta este, Hanshaw? Aşa merg lucrurile?
De ce? Nu sunt haine sau medicamente ca să le poţi vinde pe piaţa neagră.
Nu le-ai înregistrat în evidenţele tale când au venit. De ce?
Nu ştiu despre ce vorbiţi.
Bine.
Bine, atunci o să o facem pe calea mai grea.
Un tip mi-a dat 500 de dolari ca să le fac pierdute.
Un tip? Ce tip?
Nu-mi amintesc cum îl cheamă.
Se numeşte Mungo. Ultima dată când am auzit de el, se întorsese în State.
Este agent de transport maritim aici în Cam Ran Bay.
Pentru cine? Vogel, pentru cine?
O organizaţie numită Tricorp.
Să mergem! Daţi-vă la o parte! Repede! Haide, să mergem!
Haide! Atenţie la piciorul lui!
Să mergem! Haide! Să-l ducem înăuntru, haide!
Opreşte-te. Opreşte-te!
Hei, Julie!
Rudy?
Oh, Dumnezeule! Nu-mi vine să cred. Ce faci aici?
- Ajungi în Saigon? - Diseară.
- Unde stai? - Uh, la Continental Palace.
Vin să te iau pe la 9.
Billy?
Billy! Of!
Bună, mamă.
Păi, dacă tot ai venit aici, Doamnă, am o masă perfectă pentru două persoane.
- Vrei ceva de băut? - Un ceai cu gheaţă este în regulă.
Un Big M şi un ceai cu gheaţă.
Uită-te la tine. Adică, uită-te la tine.
Pot... avea o îmbrăţişare. Pot avea o îmbrăţişare?
Glumeşti. Când ne-am mai îmbrăţişat noi?
Ei bine, poate că acum este momentul potrivit să începem.
Oh, nu o să-ţi vină să crezi ce s-a întâmplat astăzi. L-am întâlnit aici pe Rudy!
Este ca acasă, în vremurile bune.
Sergent? Cum de poţi să intri în clubul ofiţerilor?
Ajut locul ăsta să funcţioneze, mă asigur că au destulă friptură,
muzică country în tonomat.
Şi te asiguri ca ei să se simtă ca acasă?
Da, ai priceput.
Deci, cum este munca de corespondent străin?
Ei bine, doar ce m-am întors din valea Drang.
Săracii soldaţi dezorientaţi, încearcă să ţină câţiva acri de teren nenorocit.
Ai văzut mai multe din acest război decât am văzut eu.
Eu rămân plin de speranţă că o să mă pot întoarce acasă ca un erou.
Mulţumesc.
Tot încerc să aflu, este dacă acolo fiecare primeşte câte o medalie.
Să câştig uşor un dolar.
Te deranjează asta?
Da, corect, ştiu, sunt un strângător.
Dar ăsta este felul meu.
Niciodată nu ai ştiut ce mi-ai dăruit.
Uite, ştiu că nu am fost cea mai bună mamă, Billy.
Şi aş da orice ca să schimb asta. Dar asta este.
Billy, acum m-am schimbat. Ştiu cine sunt. Îmi place ce sunt.
- Bravo! - Te iubesc.
Şi mi-ar place să mă laşi să-ţi fiu mamă. Dar nu vreau să fiu o victimă.
Ştii când mi-am dat seama prima dată că nu trebuie să mai depind de tine?
Aveam pojar. Aveam şase sau şapte ani. Îţi aduci aminte?
Da.
Tu erai ieşită undeva, iar eu eram în pat.
Eram speriat, bolnav.
Te aşteptam. Şi mă rugam să vii acasă.
Parcă au trecut un milion de ani, până când am auzit că te-ai întors.
Şi tu stăteai în pragul uşii, dar nu veneai la mine.
Stăteai acolo şi m-ai întrebat dacă sunt bine?
Au trecut şapte ani. Şi eu încă îmi aduc aminte:
"Bine, sunt în regulă."
"Da, ştiu cine eşti."
"Eşti doamna care nu intra."
"Doar stăteai în pragul uşii."
Billy, asta este...
Cumva, stilul ăsta nu este pentru mine.
Asta este ceea ce numesc eu dans.
Locul acela din sat, unde erau cântate melodiile acelea vechi...
Eddie Condors.
Îmi aduce aminte de petrecerea de An Nou, la care ai cântat cu trompeta
"Praf de Stele".
Nu cred că Harry James ar trebui să-şi facă prea multe griji pentru asta.
Oh, nu te dispreţui, a fost frumos.
Tu eşti frumoasă.
Toţi aceşti ani petrecuţi împreună,
ştiu că au fost nişte momente de coşmar,
dar nu-mi pot aminti de ei.
Am avut şi momente preţioase.
Nu, nu pleca.
Îmi tremură mâinile. Este ca atunci, la 15 ani, când am fost la primul meu dans.
Este atât de complicat când suntem căsătorită.
Şi atât de simplu când nu suntem.
Pe curând.
Deci, aşa cum talentul tău este să cânţi,
al meu este să descopăr aceste talente. Uite de ce o să ajung producător.
E minunat!
Bine, să ieşim.
Ai grijă unde calci.
Da, am tot felul de legături aici. Oameni la care am uşile deschise.
- O să intru în afacerile cu muzică. - Acolo unde este o pâine de mâncat.
Este larg deschisă. Sunt tipi de vârsta mea, care au companii de 50 milioane de dolari.
O să avansez. Nu contează pe cine trebuie să linguşesc, sau să calc în picioare.
Oh, eşti un tip dur.
Deci, ce ai pe ordinea de zi?
Tu ce ai vrea?
Localul ăla francez?
Bine. Şi după asta?
Ce ţi-ar place după asta?
- Mulţumesc pentru plimbare. - D-le senator! D-le senator Jordache!
- Da? - Asta a venit pentru dvs.
Luaţi jeep-ul meu.
Julie?
Ce mai faci, puştiule?
Ştii, am plecat din camera de hotel în această dimineaţă
şi m-am trezit gândindu-mă...
Ştiu. şi eu.
Poate... poate că nu am încercat suficient mult.
Oh, Dumnezeule, ţine-mă. Mi-e... frică.
Rudy...
Ştiu... ştiu că a fost greşeala mea în legătură cu Tom.
- Dar nu am vrut... nu am ştiut... - Ştiu.
Şi Billy...
Săracul Billy, i-am făcut viaţa atât de grea.
Nu merita asta.
Hei, uite, uite.
Când ne vom întoarce în State, o să petrecem tot timpul împreună.
Ne vom omorî timpul ca în zilele bune.
De ce să nu mergem la Muzeul de Artă Modernă ca să vedem filmele lui Charlie Chaplin?
- Promiţi? - Oh, promit.
Să mâncăm fettuccini ca la întâlnirea aia de pe Ninth Avenue?
Cea din spatele fabricii de macaroane.
La care toţi verii sunt chelneri şi bunicul găteşte, corect?
Prima dată când am făcut dragoste, îţi aduci aminte?
În camera aceea de la Delmonico.
După care, nu-ţi mai găseai pantofii.
Oh, scumpul meu.
Te iubesc.
Billy!
Billy.
Îmi pare rău.
Nimeni nu ştia de unde să te iau.
Uite, ultimul lucru despre care a vorbit, ai fost tu.
Spera că am putea deveni prieteni.
Nu ştiu ce planuri ai după ce o să ieşi din armată.
Aş vrea doar să ştii că dacă vrei să vii în Whitby,
vei fi binevenit.
Să vin în Whitby? Nu te cred.
Chiar nu te cred. Omule, eşti incredibil.
Persoana de care mi-a păsat cel mai mult la viaţa mea, tatăl meu, l-ai eliminat.
- Ai îndepărtat-o pe mama de el. - Ce?
Ai intrat în viaţa lor cu carnetul tău de cecuri şi i-ai oferit tatălui meu o slujbă,
cu condiţia să nu ne mai vadă vreodată pe mine sau pe mama. Crezi că nu ştiu?
- Billy, nu a fost aşa. - L-ai transformat într-un nimic!
Când a murit în maşina pe care i-ai dat-o, nu a fost un accident.
S-a sinucis.
Şi tu vrei să fim prieteni?
Ei bine, cred că nu eşti în toate minţile,
pentru că eu te urăsc de moarte.
Curvă!
Mizerabilo, curvă dezgustătoare!
Staţi, d-le Martindale...
Tată...
Îmi pare rău.
Când am auzit de Julie...
Îmi pare foarte rău, Rudy.
Eddie, am fost după aceste transcripturi.
Oh, Rud... nu cred că ai mai întâlnit-o pe Porter pe la mine la birou.
Rudy Jordache, Maggie Porter.
Ce mai faci?
Nu-i rău. Dacă nu aş fi fost atentă, nu aş fi observat.
Ce?
Oh, privirea pe care o face un client când se aşteaptă la un avocat bărbat
şi vede că Porter sunt eu.
- Putem trece peste asta? - Da.
Hm, scuză-mă.
Acum, cele trei companii care au dat faliment.
În fiecare caz, competitorul principal a fost acelaşi: Tricorp International.
- Tricorp? - A-ha.
Un grup de 9 filiale ale unei companii cu sediul în Dallas, Texas.
Acum, ce am aici, este una dintre casetele
cu înregistrările unor convorbiri telefonice private
dintre un director al D.C. şi un reprezentant al Tricorp.
- Eşti pregătit? - A-ha.
Vreau data exactă când cei de la Calderwood intenţionează să cumpere proprietatea.
Vrei să ştii cât de repede trebuie să te mişti ca să ne-o iei înainte?
- Ei bine, la naiba, îi poţi spune şi aşa. - Oh, da, băiete.
O pot aranja în aşa fel încât să nu-ţi baţi creierul.
Corect, vechiul tău amic Brad, e cel care a vândut D.C. de care s-a ales praful.
De ce?
Ce mă oprea să nu mă lansez într-o afacere mai mare?
Loialitatea. Familia.
- Prietenia. - Oh, uau, opreşte-te, amice.
Ai destul tupeu în tine să vorbeşti despre loialitate şi prietenie.
Tu şi bătrânu Duncan Calderwood,
gemenii de aur, stând în fortăreaţa lor acolo în est,
- şi strângând avere. - Nici tu nu ai dus-o prea rău.
Stând acolo confortabil şi jucându-vă de-a Dumnezeu.
Bătrânul spune, "Mă întreb dacă Brad este în stare să se descurce cu compania?"
"Ce crezi?" şi tu spui, "Ţăranul ăsta prost?"
Şi am ajuns aici, la naiba.
Spune-mi, Brad, ce ai câştigat din asta?
O grămadă. La reunirea acţionariatului de la D.C.,
va fi o moţiune de a vinde tot activul către Tricorp.
Poţi paria că o să treacă.
Întreab-o pe vechea ta prietenă, Virginia.
Ce legătură are Virginia cu toate astea?
Tatăl ei o să moară, ea o să moştenească toate acţiunile şi va avea votul majoritar,
şi cred... Ei bine, probabil că da, dacă asta nu s-a întâmplat deja.
Despre ce vorbeşti?
Bătrânul are leucemie. Am primit un telefon la 2 dimineaţa.
Doctorii nu i-ai mai dat decât 2 - 3 ore de viaţă.
Duncan?
Duncan, mă poţi auzi?
Mă bucur să te văd.
Ştiam că te vei întoarce.
Doar noi doi.
Îţi aminteşti...
centrul comercial?
Da, mi-l amintesc.
De acolo a început totul.
Şi...
acum tu ai venit să preiei.
Nu, Duncan.
Nu m-am întors ca să preiau.
Am vrut doar să fiu alături de tine.
Am contat pe tine.
M-ai părăsit.
Nu am avut cu cine să vorbesc.
Aveam nevoie de tine,
dar tu erai în Washington.
Duncan, am avut şi eu viaţa mea.
Şi m-ai lăsat să mă descurc singur.
Acum este...
prea târziu.
Totul este prea târziu.
Acum, pleacă de aici. Am ceva de făcut.
Comunitatea se extinde. Trebuie să ne extindem odată cu ea.
Dar un centru comercial la lac? De ce mi-aş face singur concurenţă?
Pentru că dacă nu o faci tu, o va face altcineva.
Dacă tu greşeşti, pot pierde foarte mult. Poate chiar totul.
Nu greşesc, d-le Calderwood.
Oh, apropo, o tânără îşi bagă nasul pe aici,
un fel de fotografă, spune că este o prietenă de-a ta.
- Fotografă? - Uite-o.
Salut, Rudy.
Vechii prieteni nu se mai sărută pe aici?
Ţi-am spus asta acum mult timp în urmă,
şi a rămas la fel de adevărat ca şi atunci.
Te-am iubit, de când mă ştiu.
Niciodată nu mi-am imaginat viaţa fără tine.
Ce mă deranjează sunt avansurile sexuale făcute soţiei mele
şi un atac neprovocat asupra persoanei mele.
Wesley?
Ei bine, se subînţelege că Wesley a fost exmatriculat.
În regulă, amice, mergi în cameră şi fă-ţi bagajul.
Acum, nu-mi doresc ca St. Timothy să fie subiectul unui scandal.
Nu cred că e genul de publicitate pe care şi-ar dori-o familia unui senator.
Foarte generos din partea ta.
Ai fost întotdeauna un binefăcător devotat al St. Timothy.
Cât?
Nu este nevoie să o spui aşa de grosolan.
Sincer, cred că întreaga treabă este grosolană.
- Aş vrea să vorbesc cu d-na Martindale. - Asta iese din discuţie.
Este sub îngrijirea medicilor, foarte aproape de o cădere nervoasă.
- Chiar aşa? - Da. Foarte deranjant.
Stai acolo şi-mi spui că Wesley este un fel de nebun ahtiat după sex.
- Nu cred. - Scuze?
Nu este un înger. Dar nici nu este Jack Spintecătorul.
Dacă intenţionezi să ai atitudinea asta, voi...
Tu, ce?
Te-am prins! Te-am prins! Te-am prins!
- Maria! - Oh, Dumnezeule!
Sunt Antonio! Fratele tău mai mic!
Sunt Tony!
- Te-am speriat, nu-i aşa? - Oh, m-ai speriat de moarte!
- La fel ca atunci când eram copii, nu? - Oh, nu te schimbi niciodată.
Vii, pleci, nu am mai auzit nimic despre tine!
- Când te-ai întors? - Doar ce am debarcat în această dimineaţă.
Şi ochiul tău, ce s-a întâmplat cu el?
Uh...
Asta a fost cu mult timp în urmă.
L-am pierdut într-o bătaie cu o gorilă de la bordul navei.
Groaznic.
L-am bătut de l-am nenorocit pentru asta.
Şi apoi am ajuns într-un port din Franţa,
şi se pare că acest frate mai mare al lui, un senator bogat din Washington
- m-a băgat în închisoare. - În închisoare?
Cinci ani.
Da.
Cinci ani.
Cinci ani închis în gaura aia împuţită, ca un animal.
Şi când am deschis gura, m-au băgat la izolare,
mi-au pus cătuşele şi nişte fire,
şi mi-au aplicat şocuri electrice, şi eu nu m-am putut apăra, nu am putut face nimic!
- Nimic! - Acum eşti cu mine.
O să am eu grijă de tine.
O să te duc eu la un doctor. O să-ţi remedieze ochiul.
Nu este nimic de remediat.
Este scos.
Nu mai am nici un ochi.
Hei. Hei.
Hei, Maria.
Cu ce te mai ocupi? Ce mai...?
Ce? Încă eşti la contabilitate?
Un alt loc faţă de unde ştii tu ultima dată.
Asta... este o casă de import... Alimente italiene, ulei de măsline, brânză.
Ei bine, lasă-mă să-ţi spun, lasă-mă să-ţi spun ceva.
12 ani pe mare. 12 ani pe mare, am învăţat un lucru...
băiete, dacă eşti un muncitor corect, te tratează ca pe un gunoi!
Vrei ceva? Un pahar de vin? Am nişte vin.
Marele senator.
Are legături,
crede că poate face ce vrea şi să scape.
Eu stau aici cu o gaură în cap,
şi el se plimbă pe undeva pe acolo
şi crede că a scăpat.
Anthony.
Cinci ani.
Cinci ani m-au ţinut în cuşcă ca pe un animal.
Şi el crede că s-a sfârşit.
Pe curând, senatorule!
Pentru viitor.
Cum adică, te forţez? Eu nu te forţez.
Tot ce-ţi cer, este ce mi-ai promis în Vietnam.
Prezintă-mă tipului ăla de la studioul de înregistrări.
Atunci prezintă-mă altcuiva!
Spuneai că ai o mulţime de prieteni în afacerile cu înregistrări.
Hai, ascultă, tipule, mi-ai promis ceva. Mai bine nu ai...
Murphy! Murph!
Ia loc.
Dacă te interesează, nu prea i-am înghiţit povestea lui Martindale.
O femeie de 30 de ani, implicată cu un tânăr de 18,
îmi imaginez eu cine pe cine a sedus.
Ştii ce-i ăsta? Cecul pentru dl. Martindale ca să-ţi cureţe dosarul.
Este problema mea. Nu ai nici un motiv să o tragi tu.
Ai dreptate.
OK, acum, cum îţi propui să intri la o altă şcoală?
Nu ştiu. Tu eşti cel care m-a vrut la St. Timothy.
Nu a fost ideea mea. Crezi că în altă parte o să fie altfel?
O grămadă de copii îşi tocesc creierul pentru a obţine note
cu care să-i mulţumească pe mama şi pe tata
Şi care să obţină o educaţie.
Ştiu o duzină de tipi care merg la psihiatru,
cel puţin trei care au făcut ulcer, şi unul care s-a sinucis
pentru că a picat la geologie! Geologie!
Dacă nu vrei la şcoală, atunci ce planuri ai?
- Să-mi iau o slujbă. - La ce?
- La săpat şanţuri, orice. - Pentru 2 dolari pe oră?
- Mă pot descurca cu 2 dolari pe oră. - Pentru cât timp?
La 18 ani, desigur, poţi trăi cu pizza.
Ce o să faci când o să ai 25, o soţie şi copii de întreţinut
şi tu o să sapi încă la şanţuri?
Ce este rău în munca fizică? Îmi place.
Nu este cu nimic mai prejos, ca a sta într-un birou idiot!
Ce ştii tu despre munca de birou? Nu ai muncit nimic la viaţa ta!
Nu? Am muncit pe iaht cu tatăl meu!
Măcar el a făcut ce a vrut, nu la ce s-au aşteptat alţii!
- Crezi că ştii totul despre el. - Am locuit cu el!
Ei bine, şi eu, încă din ziua în care s-a născut!
Şi pot să-ţi spun că Tom Jordache a făcut o mulţime de prostii care i-au distrus viaţa!
- Nu-l băga pe tata în asta. - Tu l-ai băgat!
Ce vreau să-ţi spun, nu-l mai considera un erou.
A rănit pe mulţi, inclusiv pe el însuşi.
Dacă vrei să fii ca el, ia-i doar părţile bune!
Uite, sunt nişte reguli în casa asta. Şi mă aştept să le respecţi.
- La mine în casă, faci ce-ţi spun eu. - O să le respect, pe dracu!
- Unde intenţionezi să te duci? - Nu ştiu.
Nu-mi pasă.
Wes, dacă vrei o slujbă, bine, poţi lucra pe aici.
Wesley...
nu pleca.
Nu vreau să pleci.
Am nevoie...
Am nevoie de tine.
Ţi-e foame?
Mor de foame.
Salut.
Mă întrebam dacă mai primeşti musafiri.
Ai spus că pot veni când vreau.
Întră.
- Billy, Wes. - Salut.
Ce mai faci?
Ei bine,
să fiu modest ca întotdeauna,
nicăieri nu-i ca acasă.
Traducerea şi adaptarea: Virgil G.N.