- Poftim. - Mersi.
Cartușul de rășină-i pregătit.
12 scanări anonime.
- Darros nu i-a ales aleatoriu. - Cât de curând le dispare anonimatul.
Thanks to synk, www.addic7ed.com
Traducerea și adaptarea Richard Nasta @ Subs.ro Team www.subs.ro
Orphan Black: Ecouri - S01E10 „Ne vom întoarce.”
- Îmi pare rău. Am încercat să-l opresc. - N-are nimic. Nu-i vina ta.
- Craig e bine? - Da.
Va fi bine. E cu PJ.
Ți-a zis Tom și altceva? A spus ce vrea de la Charlie?
Doar că te caută. Că trebuie să se afirme în fața șefului.
Dacă pe mine mă caută, n-au motiv s-o rănească pe Charlie.
- Nu știi asta, nu? - Nu.
Uite ce știu până acum.
Charlie e singură cu-n om violent cu care nu poate comunica. E îngrozită.
Știu. Îmi pare rău. Dacă pe mine mă vor, mă predau.
Ai spus că vom fi în siguranță!
E al lui Charlie.
El e.
Vrea să ne vedem mâine. Singuri.
Neața, soare.
Ești treaz?
Cum a fost să ai familie?
Uneori a fost super bine.
Uneori, a fost o pacoste, dar...
a fost bine.
E bine să ai oameni.
Dar nu i-am simțit ca fiind oamenii mei.
Lucy și Eleanor sunt primii oameni
pe care-i pot considera oamenii mei.
Pare frumos.
Da.
M-am văzut murind.
- Ce? - De la drogul de aseară.
M-am văzut.
Un alt eu.
Dar ceva n-a fost bine cu mine.
Lui Darros...
Nu i-a păsat.
Isuse.
Nu pot înțelege cum aș fi putut face așa ceva.
Credeam că-s o copie de-a lui pe când era tânăr,
dar amintirea asta...
e recentă.
N-are nicio noimă.
Cum aș fi vrut să fiu cineva care face așa ceva?
Ai fost captiv... în casa de păpuși a lui Darros.
Era singurul lucru logic pe care ți-l doreai.
N-am auzit de Lucy deloc.
Trebuie să văd dacă Craig e bine.
- Îmi pare rău. Pentru cele întâmplate. - Da, nu-i frumos să împuști pe cineva.
Către: Lucy Ce se petrece? Craig e bine?
Știu că n-ai vrut să rănești pe nimeni.
Doar... stai aici. Revin.
Nu-i ca și cum am unde să plec.
Doamne.
Incredibil.
Uită-te la tine.
Pot? Vreau să te privesc un minut.
De mult am așteptat momentul ăsta.
- Unde-i? - Fata? Nu-i aici.
Du-mă acolo unde e.
Ce zici să luăm o cafea
fiindcă sunt convins că-i sezonul dovleacului.
- Doar că... - Unde-i?
Sau știi ce? Mă gândeam...
Ascultă-mă bine.
Să luăm o turtă dulce.
Știi, trăiești o singură dată și sigur e scârboasă.
Du-mă la Charlie. Acum!
Uite-o.
Aici era.
Asta-i copia nebună pe care o căutam.
Atunci, e timpul să vorbim.
Ascultă, între noi fie vorba,
mi-ar face deosebită plăcere
să te duc în spatele clădirii
și să te împușc în cap să rezolvăm problema,
dar se pare că șeful vrea altceva.
- Ce dorește? - Fata. O vrea pe Jules.
Nu.
- Mă poate avea pe mine. - Nu, nu-i negociabil.
Sunt de acord cu tine.
Pari o problemă mult mai mare, categoric, pentru mine, dar știi tu,
totul ține de ce-și dorește șeful.
- Ce vrea de la ea? - Contează?
Serios?
Dacă vrei s-o mai vezi pe Charlie din nou, trebuie s-o aduci pe Jules.
Sigur nu vrei cafeaua aia de care ziceam?
E sezonul.
12 scanări și 11 fețe.
- Ai avut noroc cu ultima? - Nu. Nu se poate citi dosarul.
Poate s-a corupt când am scos-o de pe server.
De am avea acces la o baza de date publică, i-am putea identifica.
Laney face un studiu longitudinal despre inegalitatea venitului.
Ea are acces la aceste date.
- Super. - O sun.
Răspund eu.
- Intră. - Mulțumesc.
- Bună ziua, dr Manning. - Rhona. E totul în regulă?
- Lucas e bine. - Da.
Vreau să vorbesc cu dvs. un minut.
Rhona, sunt puțin ocupată acum.
Lucas mi-a spus despre Eleanor.
Îmi pare rău de pierdere, dr Manning.
Cred c-a fost foarte dureros pentru dvs.
Mulțumesc.
Cred că i-am spus că mi-a murit tata când am fost mică,
așa că știu ce gol îți lasă în viață.
- E greu să umpli golul, nu? - Da, așa e.
Dar vreau să știi că înțeleg.
- Da? - Categoric.
Dacă aș avea abilitatea pe care o ai, dacă aș putea printa o altă persoană,
s-o am din nou în viața mea.
Așa c-am adus ceva cu mine.
- Ce-i aia? - E tatăl meu.
- Tatăl tău? - Da.
Am găsit o scanare de când avea 20 de ani. Chiar înainte de accidentul rutier.
Vreau să-l printezi pentru mine.
Rhona, chiar de-aș vrea să te ajut...
Am distrus imprimanta. Nu mai există.
- E dezamăgitor. - Știu...
Sună ușor, să-l ai înapoi.
Dar... e mult mai complicat.
Și...
Cel mai bun lucru pe care-l putem face,
și știu că-i incredibil de greu, dar cel mai bun lucru pe care-l putem face
e să renunțăm.
N-am vrut să fac asta.
Eu nu sunt așa.
Trebuie să înțelegi cât de important e pentru mine.
E prima dată când iubitul tău îți spune că mama sa-i o copie printată?
Dar cum... Adică, aparatul ăsta...
Nu înțeleg. Pur și simplu printează oameni?
Printează copiile oamenilor.
Din ce, ADN-ul lor?
Din scanările medicale.
Clonarea umană e o crimă.
Știu ce greu i-ar fi familiei tale dacă s-ar afla așa cea.
Sunt sigur că poți reface imprimanta.
Nu pot renunța, dr Manning.
Crede-mă, am încercat.
Ținem legătura.
Isuse, Lucy! Trebuia să-mi scrii.
- Ce faci aici? - Am fost la adăpost. Nu mi-ai scris.
Craig mi-a spus totul. Charlie cred că-i îngrozită.
- Ce-a zis Tom? - Tom?
Putem vorbi singuri în cealaltă cameră?
Stai puțin! Ce ne facem?
Am nevoie de-un moment.
- Ce s-a întâmplat? - Ne-am întâlnit.
- N-o avea pe Charlie. - Unde e?
Nu știu. Am încercat să mă predau. I-am zis să mă ia pe mine, dar...
- Ce vrea? Nu poate fi bani. - Pe ea o vrea.
- Ce? - Vorbește mai încet.
O vrea pe Jules.
Darros ne-o dă pe Charlie în locul lui Jules.
- Ce vrea cu ea? - Nu știu.
- Nu pot să i-o dau. E doar un copil. - E un copil? Cum rămâne cu copilul meu?
Cum îmi recuperez fiica?
A zis să ne vedem la Muzeul Naturii într-o oră și facem schimbul.
- Bine, atunci chemăm poliția. - Nu. A spus fără poliție.
- Dă-mi pistolul. - Jack, nu.
Bine, îl iau pe-al Tinei și tu stai aici cu Jules, dacă asta vrei să faci.
Jules?
Jules!
Fir-ar!
Ce vei face?
Nu știu. Am o problemă mai mare pe cap.
Trebuie să mă concentrez pe Darros.
- Rhona nu va dispărea. - Știu.
Și dacă se află?
Atunci...
Voi suferi consecințele.
Dacă nu-s gata ca lumea să afle cine sunt? Nici măcar eu nu știu cine sunt.
Și trebuie să-i spui lui Lucas că iubita lui ne șantajează.
- Îi va distruge inima. - Nu-l poți proteja mereu, Kira.
Știu.
Știu. Și...
Îi voi spune.
Jules e jos cu Xander?
Vreau s-o întreb dacă recunoaște pe cineva. N-am văzut-o azi-dimineață.
- Să n-o rănești. - Doar vino aici și n-o rănesc.
Ești bine?
Hai odată. N-am timp, da?
Jules!
E în regulă. Sunt aici.
Voi fi bine.
Drăguțe pijamale.
Ajunge, pleacă de aici.
Haide.
Lui Lucy îi intră căsuța.
Jules nu-mi răspunde la mesaje.
A zis că ți-a spus unde merge.
- Isuse. - Kira, am primit o alertă
pe telefon. Darros e la știri.
Pentru a ne oferi informații legate de ce vom vedea mâine la eveniment.
Da, Charlene, sunt foarte nerăbdător.
La întâlnirea fundației Darros de mâine,
vom dezvălui o serie de inițiative caritabile
menită să combată provocările societății prin inovație științifică.
Și vă spun,
în opinia mea, sunt chestii revoluționare.
Poate la asta se referea Josh cu data lansării.
Cercetare importantă și știm cu toții
că așteptăm cu nerăbdare ce vom afla la întâlnirea de mâine.
Ne puteți da detalii mai amănunțite?
- Le duc la mașină. - Da, mersi.
- Vin imediat. - Bine.
- Vei fi bine? - Da.
Tina și-a pus nasul la bătaie.
Are un prieten din Buffalo ce ne trece granița la noapte.
Îmi mare rău că nu v-am putut proteja. Chiar am vrut asta.
Da. Sincronizare proastă.
- Te voi revedea? - Lucy...
Să fiu în preajma ta...
Trebuie s-o țin în siguranță pe Charlie.
Da.
Ai căutat mult timp să afli cine ești.
Și...
Poate n-ai crezut că vei găsi oameni care sunt exact copiile tale.
- Bine. - Dar ai găsit.
E în regulă să-ți pese de ele.
Și de voi îmi pasă.
Știu că-ți pasă.
Eu...
N-am întrebat niciodată, dar...
De ce ți-ai spus Lucy?
E dintr-o carte veche de copii.
„Lenny și Lucy.”
A fost în camera de recreere de la adăpost.
N-am citit-o pe aia.
E vorba de-un băiețel
și avea un prieten imaginar.
Și o construiește din pături și perne.
Și o numește Lucy.
Și prinde viață.
Ești gata?
Nu vii cu noi, nu-i așa?
Nu tocilaro, nu vin.
Credeam că-ți pasă de noi.
Cel mai important lucru e să fii în siguranță.
Te iubesc.
Asta nu se va schimba niciodată.
Chiar dacă nu suntem împreună.
Vreau s-o ajuți pe Jules, bine?
Promiți?
Promit!
Ai grijă de tine, da?
Și baftă cu Jules.
Vrea să stai aici.
Niciun ceai de bun-venit?
Amuzanto.
- Nu pot să cred că s-a predat. - N-am ajuns la timp s-o opresc.
Spune-mi tot ce știi despre campusul lui Darros.
Trebuie să intru-n el.
Am fost acolo de câteva ori. E foarte controlat.
Majoritatea securității va fi cu el la întâlnirea de mâine.
Ce naiba caută aici?
Te pot ajuta să intri-n campus.
- De ce te-aș crede? - Fiindcă-ți pasă de Jules.
Și mie-mi pasă.
Darros ne-a manipulat pe toți.
Cât timp îți trebuie?
Dacă Darros e plecat, avem o șansă.
Odată ce se întoarce cu securitatea, șansele noastre scad.
Voi merge la întâlnirea de mâine.
Îl țin acolo, vorbesc cu el, încerc să ne câștigăm timp.
Aflu ce-i cu lansarea aia.
Și crezi c-a printat 12 oameni?
Da, aștept accesul pentru baza de date ca să-i pot identifica.
Toți sunt adolescenți precum Jules și Xander.
11 din cei 12.
Și după rezoluția scanărilor, niciunul din ei n-au memorie pe termen lung.
Niciunul din ei nu știu cine sunt.
Xander. E timpul.
Uite un palton de-al lui Lucas.
Cred că va fi frig astăzi.
Mulțumesc.
Când ajungi la complex, poți face ceva pentru mine?
Dacă accesezi imprimanta, există un mod de-a o distruge.
Bine.
Știi, ce-ai pățit tu, Lucy și Jules,
trebuie să ne asigurăm că nu mai pățește nimeni așa ceva.
Voi face tot ce pot să-l țin la întâlnire.
Dacă vrei să-l ții acolo, ar trebui să-l întrebi ceva anume.
Lucas.
Ești bine?
- Te-a sunat mama ta. - Da.
M-am despărțit de Rhona. Nici măcar n-am cuvinte. Ea...
A vrut ca mama să-i printeze tatăl?
Nu înțeleg cum a putut face asta.
Cred că atunci când pierzi pe cineva...
nu ești...
Jelirea te schimbă.
Îmi pare rău că te-am exclus.
N-ai de ce să-ți ceri scuze.
Nu știu dacă voi ajunge vreodată să...
să te numesc mamă.
Dar îmi lipsește persoana ce-a fost în viața mea în ultimii doi ani.
Și mie.
Ce faci acum?
Vei rămâne aici cu mama după tot ce-a făcut?
Nu știu.
Tu ce-ai face? De erai în locul meu?
Știu că nu ești cu quakerismul.
Dar ce-mi place în asta e că ceea ce-i important,
ce-i însemnat, se găsește în ceilalți oameni.
În legături.
Știi, dacă găsești așa ceva cu mama,
atunci merită să rămâi aici.
Mulțumesc.
Da. Eu...
Recunosc, Tom, m-ai surprins.
Mulțumesc. Sunt... Sunt bucuros c-am recuperat-o.
Am o teorie cum că oamenii sunt la apogeu când tot ce-i în jurul lor
este la pământ.
Da...
- Nu-s sigur că... - Poate-i ceva
la care te gândești pe viitor, da?
- Inspirație negativă. - Nu, n-am auzit ce-ai spus.
Glumesc. Am auzit.
Doar că... arată a mâncare de câini.
Se pare că avem un vizitator.
Xander.
Să vedem ce are de spus.
Lasă-mă să-mi imaginez că ne vom regăsi
când dorim și va fi primăvară.
De la Laney: Ți-am trimis accesul pentru baza de date. Baftă!
Tu...
Ai plecat fără să-ți iei rămas bun.
Știam că te-am dezamăgit.
Și totuși iată-te aici.
Nu știam cum e acolo-n lume.
Și m-am simțit... singur.
Sigur îmi spui acum cât de bine ți-a fost aici, nu?
N-am apreciat tot ce mi-ai oferit.
Și trebuia să fiu recunoscător.
Am văzut ce-a pățit prima mea versiune.
Știu c-a trebuit să renunți la el și că nu ți-a fost ușor.
- N-a fost. - Să fii cel puternic.
Cel ce supraviețuiește. Înțeleg acum.
Și cred c-ai făcut alegerea corectă.
Și n-ar trebui să cari povara asta de unul singur.
De ce-aș avea încredere în tine?
Fiindcă m-am întors pentru tine.
Tu ești familia mea.
Dle, elicopterul e pregătit.
Poți rămâne în echipa de grădinari...
Pentru o perioadă de probă.
Mulțumesc, dle.
N-avem mult timp.
Să mergem.
Dumnezeule.
Ești bine.
- Unde-i Charlie? - În siguranță.
Haide. Să mergem.
Haide.
Suntem încântați să anunțăm o nouă inițiativă ce va lega parteneriate
între știință și eforturile umanitare.
Este plăcerea mea să urez bun-venit directorului executiv
al fundației Darros, Paul Darros!
Mulțumesc.
Da, este o seară specială pentru fundație.
Vă mulțumesc că sunteți aici.
Proiectul fundației din acest an
este unul de care sunt foarte mândru.
Am condus o căutare națională în identificarea unor copii foarte speciali.
Acești adolescenți cu un IQ foarte ridicat ce trăiesc în sistemul adoptiv.
Tineri, în circumstanțe dificile,
ce au tot ce le trebuie să schimbe lumea aici sus, în căpușorul lor.
Dar cărora li s-a interzis accesul
susținerea și resursele necesare pentru a reuși acest lucru.
Aici întervenim noi.
Fundația a plasat acești copii excepționali
în familii adoptive incredibile,
și am jurat să-i ajutăm cu cea mai bună educație,
totul și orice le trebuie, fără încetare.
Vedeți voi...
Cred că fundația, investind,
nu doar în tehnologie de ultimă generație,
dar și-n potențialul uman...
în limita nemărginită a capacității acestor 12 minți...
Așa vom atinge măreția.
Pe aici. Vă duce sub complex. Continuați și ajungeți la garaj.
Lucy! Uite.
Cu susținerea corectă, cine știe ce pot obține?
Un leac pentru cancer. Un remediu pentru schimbarea climatică.
Sfârșitul foametei.
Copiii...
Știu cine sunt, Kira.
Un astrofizician, un matematician,
un judecător al curții supreme...
Ailee Hopkins, câștigătoarea premiului Nobel în economie.
Au o inteligență remarcabilă.
- Cu toții? - Da.
Sunt cele mai talentate minți din ultima generație.
Doamnelor și domnilor, este privilegiul meu extraordinar
să vă prezint câteva dintre aceste superstaruri,
copiii Proiectului Genius.
Asta a făcut?
Copiii ăia sunt copii ale scanărilor găsite?
Ce bolnav.
Ar trebui să mergem.
Bine.
- Haide. - Vă prind din urmă.
- Ce? Nu. - Trebuie să distrug imprimanta.
Mi-a spus Kira cum. Mergeți voi înainte.
Găsesc eu o cale de ieșire.
Baftă.
E pregătit. Putem pleca la elicopter.
Bun. Dr Manning, eram pe cale să plecăm.
Vreau să vorbim. Singuri.
E-n regulă, Tom. Toată lumea, ne puteți lăsa singuri un moment?
- Ce zici de discursul meu? - Cum ai putut face asta?
- De ce? - De ce?!
Încerc să fac lumea un loc mai bun, Kira.
Printând copii care n-au idee cine sunt?
Manipulându-le viața și mințindu-i?
Hai să vedem situația.
Lucy a fost punctul de plecare. Ai văzut-o ca pe-un eșec.
Dar ce minte minunată.
Ce minte are acolo în cap.
Tu n-ai văzut potențialul muncii tale. Eu l-am văzut.
Așa c-am printat-o pe Jules.
Aici. Nu. Pe aici.
A fost testul tău.
Mintea lui Eleanor la 16 ani e foarte maleabilă.
Pregătită s-o ia în orice direcție.
Și a fost foarte genială. Foarte creativă.
Sincer, ea a fost inspirația
- acestui proiect. - E un copil, Paul!
Nu poți vedea? Toți copiii ăștia sunt la fel.
Potențial pur. Fără probleme.
Am găsit cele mai bune minți din ultimii 50 de ani
și le-am dat viață, le-am dus acasă.
- Nu-i incredibil? - Și unde sunt?
- I-ai spălat și pe ei pe creier? - Nu!
Sunt în siguranță.
I-am pus în case adoptive frumoase prin toată țara.
Ce...
Aici s-au...
Dumnezeule.
Kira, ascultă-mă.
Am putea lucra împreună.
Gândește-te ce-am putea realiza.
- Ce-ar putea realiza. - Nu-i deloc etic.
Dar când vine vorba de soția ta e etic?
Ascultă-mă.
Copiii ăștia sunt agenții schimbării, Kira.
Dacă doar unul din ei, doar unul, ar vindeca cancerul?
Ar salva milioane de vieți?
N-ar merita atunci efortul?
Oricum, trebuie să plec.
Un milion sau... doar una?
- Ce vrei să spui? - Sora ta, Paul.
- A murit de tânără. - Cum de...
Zora n-are legătură cu asta.
Nu?
Ea...
- Nu-i una din acei adolescenți? - Nu, normal că nu.
Și nu speri ca unul din ei să găsească un leac?
S-o salvezi?
Fiindcă a fost bolnavă, nu?
Aici ne deosebim, dr Manning.
- Da? - Nu poți renunța la trecut.
Eu mă gândesc doar la viitor.
Acum chiar trebuie să plec.
Nu-mi place să mă aștepte elicopterul. Face rău stratului de ozon.
- Dumnezeule. - Ce?
Ăsta-i tipul ce-au spus că-i bunicul meu.
Le-au spălat creierele cum au făcut cu mine.
Fir-ar.
Darros e pe drum.
- Ce faci? - Trebuie să-i găsim.
Pozele astea ar putea fi indicii.
Ne-ar putea ajuta să aflăm unde sunt, cine-s familiile lor!
Știu că vrei să-i ajuți, și eu vreau, dar trebuie să mergem!
Tu m-ai găsit, Lucy! Tu mi-ai spus cine sunt!
Dacă n-ai fi făcut asta...
M-aș fi trezit zilnic cu sentimentul că trăiesc o minciună.
Trebuie să-i ajutăm.
Știu. Ai reptate.
„Lasă-mă să-mi imaginez că ne vom revedea
Când vrem noi și va fi primăvară
Nu vom fi deloc ofilite
Suferințele dispar precum cerul înnorat
Iar dimineața-și face apariția
Iar apărarea împotriva morții
Va fi stârpită și uitată-n veacuri
Lumina va fi cum e acum în grădina
Pe care am făcut-o împreună
Pentru serile lungi și minunate”
Ce faci?
Încep ceva nou.
Aici?
Cu mine?
Da.
Tot n-am auzit de Lucy.
Nici eu.
Eu...
Am trimis ultima scanare, cea care a fost coruptă,
unui prieten ca s-o poată curăța.
- Am identificat-o. - Și cine e?
Tu ești.
- Cine-i aici? - Nu știu.
E o altă copie, n-o putem lăsa aici.
Lucy?
Mă bucur să te întâlnesc. Am auzit multe despre tine.
Dă-ne pace, nebunule!
Doar uită-te la tine, Jules.
Cât de mult potențial.
O luăm și plecăm de aici.
Am încercat să te îngrijesc. O familie iubitoare, cea mai bună școală.
Ți-am spus cine a fost originala, c-am vrut să te inspir.
Printezi oameni.
Te joci cu viețile lor, de parcă-s păpuși.
Vezi tu, asta-i problema.
Lucrurile ar fi fost frumoase dacă nu-i umpleai capul
- cu aceste idei. - Nu-s idei,
- e adevărul despre cine suntem. - Nu!
- Ba da. - Ai corupt-o.
Jules a fost perfectă.
Chiar e mare păcat.
Din fericire, există o soluție creativă pentru fiecare problemă.
De ce?
De ce nu m-ai omorât pe mine?
Vezi tu, am o teorie, Lucy...
că unii oameni sunt la apogeu când tot ce-i în jurul lor e la pământ.
Haide. Vreau să întâlnești pe cineva.
Hai.
Jules.
Vreau să-mi cunoști prietena, Lucy.
Lucy, ea e Jules.
Lucy. Încântată.
Traducerea și adaptarea Richard Nasta @ Subs.ro Team www.subs.ro