SPIS! UNGKARLEÆDE NU MED SMAG!
MORS GAMMELDAGS ROBOTOLIE
MASSEHYPNOSETIME
UNGKARLEÆDE
MORS VENLIGE ROBOTFIRMA
{an8}Spektakulært, ikke?
{an8}Sandsynligvis. Hvad er det?
Jeg har skabt en simulation af hele universet.
{an8}I så fald hader jeg den.
{an8}Jeg bliver ved at glemme det, professor. Er vi i hele universet?
{an8}Selvfølgelig da!
{an8}Godt nyt, folkens! Vi har en levering.
Men først, navneopråb!
- Leela? - Her.
- Fry? - Til stede.
- Scruffy? - Jep.
- Hermes? - Tjek.
- Bender? - Rend mig i min skinnende mellempixel!
- Amy? - Selvfølgelig.
Og resten.
Jeg er et unavngivet medlem af gruppen.
Det er fantastisk, professor. Hvordan lavede du den så dårligt?
Det var ikke nemt.
Selv at opnå denne mængde realisme
kræver utrolige mængder regnekraft.
{an8}Min Simputron bruger mere elektricitet end hundrede insektzappere.
{an8}Det minder mig om, at jeg var nødt til at slukke insektzapperne.
Jeg fik ham!
Myggen er stadig i live.
Er der en myg?
Hør her, folkens!
I dag skal I levere denne pakke til Rumitalien.
Rumitalien?
{an8}Jeg ved, at det er et pinligt dovent navn.
{an8}Men når man laver et helt univers fra bunden,
{an8}kan man ikke finde på et troværdigt navn til alting.
{an8}Sommetider er man nødt til at vælge "Rumitalien" eller "Robotplaneten"
eller "Dr. Zoidberg".
Absurd.
Rumitalien! Leverer du pakken, Bender?
Op ad alle de trin? Ellers grazie.
Jeg smider den bare i Trevi-springvandet for held.
Papa pia, han ramte rumpaven!
Du er anholdt for at have ramt Hans Hellighed.
Det her Planet Express-firma er det rene humbug.
Det er snavset humbug!
Når vi nu er her, skal vi så se os omkring?
Når man er i Rumrom...
Michelangelos David. Så realistisk!
Dave, find dog et figenblad.
Jeg forstår ikke, hvorfor det ikke vælter!
Lad mig give dig en hånd...
Du godeste, de går til den som to pakker tyggegummi.
Bender, giv os lidt fred.
Ved personerne i kasserollen, at de er en del af en simulation,
eller tror de, at de er ægte?
De tror selvfølgelig, at de er ægte.
For dem er reglerne i min software bare deres fysiske love.
Men vi tror, vi er ægte.
Kunne vores univers ikke også være en simulation?
Absolut ikke. Det er umuligt.
Bare tanken er absurd!
Hvordan kan du være så sikker?
Fordi det er umuligt rent beregningsmæssigt.
Eksempelvis påvirkes alle atomer i universet,
hver gang én lille ting bevæger sig.
Såsom min røv?
Ja! Kom så.
Det er et perfekt eksempel, Bender, og ganske anstændig twerking.
Min software kan umuligt beregne tyngdekraftsændringerne mellem
Benders røv og alle andre partikler,
så jeg måtte få informationen til
at rejse udad i et fast tempo.
Ligesom lysets hastighed i vores univers?
Klart!
Det er bare et tilfælde.
Jeg måtte også snyde med andre ting.
Min simulation holder ikke engang øje med, hvor alting er.
Jeg tager imod væddemål! Find bolden, så slår jeg dig ikke.
{an8}Mine sidste fem dollars på første kop. Nej vent, mine sidste ti dollars!
Endnu et godt eksempel.
Min dovne software ville ikke beslutte, hvilken kop bolden er i,
før nogen så den.
Indtil da er den i begge.
Så din programmeringsgenvej er som kvantemekanik i vores verden?
Netop.
Interessant.
Det, jeg prøver at sige, er vist,
at vores univers nok også er en simulation.
Hvad?
Men det er det stik modsatte af, hvad du sagde for lidt siden!
Nye beviser blev præsenteret, og jeg ændrede mening.
Jeg er videnskabsmand, ikke...
- Idiot? - ...en politiker.
Mand, forestil jer, hvor skrækkeligt det ville være,
hvis ens personlig bare var simuleret, ligesom Benders.
Hvad for noget? Ligesom hvem?
Du er en kunstig intelligens, Bender.
Ligesom folkene i professorens simulation.
- Kunstig? - Jep.
Hvorfor sagde du det? Du har ødelagt mit liv!
Mit store, fede, falske liv!
Du er en omvandrende blikspand.
Hvordan kan du sige, jeg ikke er ægte?
Hvis I prikker mig, bløder jeg så ikke?
Okay, det var et dårligt eksempel.
- Jeg bløder! - Blærerøv!
Rolig nu, Bender. Du er lige så ægte som os andre.
Filosoffen René Descartes sagde:
"Jeg tænker, derfor er jeg." Kan du tænke?
Det tror jeg ikke.
Jeg tror ikke, jeg kan tænke!
Nå, det var et sjovt, lille univers,
men vi får en Godzilla af en elregning.
Det er på tide at slukke den.
Men du kan ikke bare slukke dem. Det ville være som at slukke for mig!
God idé! Så kan vi spare endnu mere strøm. Men vi starter med dem.
Nej!
Stikket sidder fast. Ellers måske er jeg bare ekstremt svag.
Det er en mulighed.
Nå. Så fortsætter jeg bare simulationen en smule længere.
Tak, professor!
Bender, hvordan sprang du gennem luften så længe?
Det gjorde jeg ikke. Mit første spring var langt forbi, så jeg sprang igen.
Men jeg stoppede aldrig med at skrige.
Jeg føler, jeg har eksisteret længe nu, Leela.
Så det er på tide, jeg sætter mig et livsmål.
Det er en god idé. Jeg tier stille, så du kan tænke.
Og jeg tænder for fjernsynet for at overdøve distraherende lyde.
Nu har jeg det! Jeg har fundet mit livsmål!
Jeg, Philip J. Fry,
sværger hermed at se samtlige TV-serier nogensinde.
Du godeste.
Ham den orange fyr er godt nok dum.
Disse uskyldige pixelfolk er måske kunstige, ligesom jeg,
men det ved de ikke.
De fortjener den samme respekt som andre levende væsner.
På nær muslinger. Fanden tage muslinger!
Jeg siger dig, at de blot er ét-taller og nuller.
De er ikke mere levende end tallet 10101.
Hun var min tante!
Professor, jeg tror muligvis, Bender har ret.
Nej, du gør ej!
Vi er ikke andet end atomer, vel?
Men alligevel er vi mere.
I modsætning til muslinger.
Professor, jeg vil bede dig afgive et højtideligt løfte.
- Nu fødderne. - Glem fødderne!
Okay, glem det.
Hvorfor er vi på robotstripklub?
Fordi vi skulle gøre dette et sted, der betyder noget for mig, Bender.
Værsgo, skatter.
Behold byttepengene, søde.
Lad den højtidelige ceremoni begynde.
Professor, du har skabt en verden fuld af bevidste, levende væsner,
så nu er du ansvarlig for dem.
Jeg vil bede dig sværge, at du vil gøre alt, du kan, for at holde dem i live.
Jeg forsøger knap nok at holde mig selv i live.
Professor!
Og fortæl dem aldrig, at de ikke er virkelige. Aldrig!
De må ikke gennemgå, hvad jeg gennemgår.
Jeg sværger ingenting.
Sværg, sagde jeg!
Okay, jeg sværger.
Men den mængde strøm...
Vi får brug for vores egen hydroelektriske generator.
Jeg tror ikke, der er nogen mulig...
Gudskelov!
Som I ved, tænker jeg bedst på toilettet.
Det ved vi! Stop med at sige det.
Jeg skulle ikke engang.
Jeg sad her bare og hyggede mig på en søndag eftermiddag,
da det pludselig slog mig!
En ny strømkilde!
Kan du fortælle os om det i et andet lokale?
Nej!
I følge disse gamle kort, som jeg bruger i stedet for toiletpapir...
...så løber New New Yorks primære kloak direkte under Planet Express.
Vi kan bare bore ind i røret, smide denne turbine ned i strømmen,
og voilá! Gratis, grøn strøm!
Grøn?
Ikke rigtig.
KLOAKBY - ROBOTHELVEDE BUSTERMINAL
Vi nærmer os hovedledningen.
Kan I forestille jer, hvor meget spildevand, der løber igennem her?
Ja!
Kontakt om fire, tre, to!
FECTO-SPRØJTEMIDDEL
Lad os sjældent tale om det igen.
Dette burde generere nok strøm til at holde simulationen kørende.
Og i langt bedre oplæsning!
Lad os se, hvordan folkene klarer sig.
Godt nyt, folkens!
Vi har en levering til Rumkongen.
De er så nuttede! Nu holder jeg af dem.
Er du glad, Bender? Vi har reddet dine små venner.
Ja, det gjorde jeg.
Desuden har jeg gjort et kæmpe gennembrud!
Hvad er det, professor?
Nej, ham.
Hvad er det, professor?
Efter mange søvnløse nætter
og samme antal glorværdige dage, hvor jeg sov,
har jeg gennemført min største bedrift.
En simulation af hele vores univers!
Godt nyt, folkens! Vi har en levering til Rumitalien.
Sådan!
Du milde faksimil af Rumitalien! En simulation...
...i en simulation? Hvornår ender det?
Forehåbentlig dér. Mit hoved værker allerede.
Professor, hvis du kan lave et helt simuleret univers,
er det så ikke muligt, at vores eget univers også er en simulation?
Slet ikke! Du lyder som en skæv gymnasieelev.
Men hvis nu hvis vores fysiske love blot er computerkoder,
som en genial professor, der leger Gud deroppe, har fundet på?
Netop!
Kvantemekanik virker ret latterligt.
Men det er ligegyldigt.
Hvis vi lever i en simulation, kan vi umuligt bekræfte det.
Ja?
Ingenting. Jeg havde bare noget i halsen.
Muligvis noget simuleret.
Hvad er det? Overspænding?
Min simulation bruger enorme mængder strøm af en eller anden grund.
Det lader til, at to sorte huller lige er kollideret derinde.
Kan I forestille jer kompleksiteten af disse beregninger?
Simputronen kæmper virkelig for at følge med.
Åh, du godeste! Måske er der en måde at finde ud af, om vi er i en simulation.
Jeg tvivler.
Også mig!
Hvis vores univers er en simulation,
så drives den af en slags computer, ikke?
Jeg er med indtil videre. Nej, faktisk ikke.
Drejer dette sig om en ny sodavand?
Lad os antage, vi gjorde noget,
som den store computer umuligt kunne simulere.
Så ville den blive overbelastet!
Netop!
Fedt! Og hvad så?
Det ved jeg ikke. Ting ville sikkert pixelere og se sære ud.
Fysikkens love ville slå fejl!
Som hvis man spiller et computerspil på en dårlig computer.
Præcis!
Som min nærige bedstemor købte til mig.
Visse fænomener er så vanvittigt komplekse,
at de umuligt kan simuleres af en computer.
Eksempelvis når en magnetisk stjerne, eller magnetar, kollapser.
Men en sådan begivenhed vil næppe forekomme i flere millioner år.
Men hvad, hvis vi fik en magnetar til at kollapse?
Så kunne vi bare betragte og se, om verden går i hak.
Selvfølgelig!
Og så ville vi vide én gang for alle, om vi lever i en simulation.
- Ja! - Omsider!
Selvom jeg ikke er sikker på, at jeg ønsker at kende svaret.
Heller ikke jeg. Jeg kan lide tanken om, at jeg er den ægte vare.
Gæt om, taber!
Lad os stemme om det.
Hvem her vil teste, hvorvidt vi lever i en simulation?
- Det gør jeg! - Mig!
Og hvem vil hellere fortsætte med at leve i skamfuld ignorance?
- Dén! - Ja, dén!
I stemte alle på to ting.
Ærligt talt, så vil jeg gerne vide, hvis jeg ikke lever i en simulation,
men ikke, hvis jeg gør. Giver det mening?
Overraskende nok, ja. Lad os bare glemme det.
Selvom vi altid vil undre os.
Lad os bare gøre det.
{an8}- Ikke godt. - Slet ikke godt.
{an8}LØGDRIK
Min ringe software kan umuligt simulere
en kollapsende magnetar.
Jeg skulle aldrig have outsourcet den til den indiske folkeskoleelev.
Men nu opdager simulationerne, at de er simulationer!
Du svor en stripklubed på, at det aldrig ville ske!
Det bliver umuligt at skjule sandheden,
når de ser magnetaren gå i hak
som en stor flammende kugle af Microsoft Word.
Hvis de alligevel opdager det, så bør jeg fortælle dem det.
Det er mig, der virkelig forstår.
Desuden kan jeg lide at levere dårligt nyt.
Det kan godt tænkes at være muligt.
Eftersom du blot er software pakket ind i fedtet stanniol...
...så kan jeg ekstrahere din programmering,
komprimere den og injicere den ind i den simulerede Bender.
Så vil du tage hans plads i den simulerede verden.
Men hvad vil der ske med ham?
Han skubbes videre til undersimuleringen.
Og dén Bender?
Der er Bendere hele vejen ned.
Okay, jeg gør det!
Jeg må advare dig, Bender, det bliver en énvejstur.
Du kan umuligt vende tilbage.
Det er okay.
Jeg vil ikke leve i en verden, hvor jeg er mindre ægte end andre.
Det er mit folk derinde i fupverdenen.
Om et par minutter
bør du genstarte i en simuleret verden som en simuleret Bender.
Ellers dør du.
Farvel, kære venner og kolleger.
Farvel, plettede gulvfliser.
Farvel, Zoidberg.
Hvordan kan jeg leve uden dig?
Jeg henter en kost.
Vi venter uden for magnetarens implosionsfelt.
Herfra bør vi være sikre. Selv hvis vi er ægte.
Så sætter vi virkeligheden på prøve.
Jeg er bange!
Det er jeg også. Men det er faktisk ret smukt.
Ville det være mindre smukt, hvis hverken dét eller vi var virkelige?
Det finder vi snart ud af.
Påbegynd monopol-bombardementet!
- Er du okay, makker? - Nej!
Det var nok en dårlig musling.
Jeg tror, jeg genstarter!
Hvor er jeg?
Du er lige her, Bender. Lige uden magnetarens implosionsfelt.
Nå ja. Fupverdenen.
Folkens, jeg har noget at fortælle jer,
og det bliver de værste dårlige nyheder, jeg har haft glæden af at levere.
Ti stille, Bender! Vi opdager snart, hvorvidt vi lever i en simulation.
Ja. Angående dét. Ser I...
Det har jeg også tænkt over. Og vil I vide, hvad jeg mener?
Om jeg vil?
Det gør slet ingen forskel.
Uanset hvad, så kan vi ikke styre fysikkens love.
Så hvad kan vi gøre?
Få det bedste ud af det.
Jeg ved ikke, hvad vi skal til at se, Leela,
men jeg elsker dig nu og for evigt.
Og det er virkeligt, selvom vi ikke er.
Tumpen har ret. Jeg føler, derfor er jeg.
Er det ligegyldigt, om jeg er ægte?
Ja, fuldkommen.
Hvad ville du fortælle os, robot?
Bare...
Tak!
Sådan er robotter. Lad os læne os tilbage og nyde programmet.
Du milde, magnetaren er ved at sprænge!
Hvordan går det med Simputronen?
Processeren overbelastet! Der er gået ild i kølerventilatoren!
Hiv stikket ud! Stop simulationen!
Nej! Bender er derinde!
Vi har intet valg.
Bygningen er ved at brænde ned,
og jeg har dommedagsenheder skjult i alle afkroge.
Jeg beklager, makker.
Jeg ved, du ikke kan høre mig, men vi gjorde vores bedste.
I det mindste fik du en værdig død.
Genstarter.
Hvor er jeg?
Lige her, i universet.
Jeg kom for at fortælle jer noget.
Bender? Hvordan formåede du at komme tilbage?
Vær ikke uhøflig, professor. Bender talte først.
Hvad ville du fortælle os, robot?
Jeg ved, hvordan vi kan redde simulationen.
Vi kan umuligt...
Sådan!
Jeg foretog ændringen, som du foreslog, Bender.
Selvom det tog lidt toilettid at forstå.
Vi har slet ikke brug for så meget strøm nu, hvor processoren er langsommere.
Men vil simulationen ikke køre langsommere?
Meget langsommere.
Taler vi normalt langsomt eller bureakrat-langsomt?
Uendeligt meget langsommere.
Så de vil være i koma?
Åh nej. De vil aldrig bemærke forskellen.
Men mens de lever ét sekund af deres liv,
vil år, hvis ikke århundreder, passere for os.
Så kan vi ikke udspionere dem længere.
Jo, gør du bare det,
men det bliver snart meget kedeligt.
Ikke for dem.
Sejt.
Pixels!
Tekster af: Jonas Kloch