EGYÉL! AGGLEGÉNY FALATOZÓ! MOST ÍZEKKEL!
ANYA RÉGIMÓDI ROBOTOLAJA
TÖMEGHIPNÓZIS-ÓRA
AGGLEGÉNY FALATOZÓ
ANYA BARÁTSÁGOS ROBOTCÉGE
{an8}Lenyűgöző, igaz?
{an8}Biztos. Mi ez?
Csináltam egy szimulációt az egész univerzumról!
{an8}Akkor béna.
{an8}Mindig elfelejtem, professzor. Mi benne vagyunk az egész univerzumban?
{an8}Természetesen!
{an8}Jó hírem van, emberek! Megbízást kaptunk.
De előbb a névsorolvasás.
- Leela? - Jelen.
- Fry? - Jelen.
- Scruffy? - Ja.
- Hermes? - Jelen.
- Bender? - Kapja be a csillogó középső pixelemet!
- Amy? - Nyilván.
És a többiek.
Persze. Nekem már nevem sincsen.
Ez nagyszerű, professzor! Hogy lett ilyen rossz minőségű?
Nem volt könnyű.
Még a valószerűség ilyen szintjéhez is
óriási számítási teljesítmény szükséges.
{an8}A Simputerem több áramot használ, mint száz elektromos rovarcsapda.
{an8}SIMPUTER
{an8}Jut eszembe, ki kellett húznom a rovarcsapdákat.
Megvan!
A szúnyog még mindig él.
Van itt szúnyog?
Figyelem, 3D-s nyomik!
Ezt a csomagot ma Űrolaszországba kell vinnetek.
Űrolaszország?
{an8}Tudom, kínosan fantáziátlan elnevezés.
{an8}De ha egy univerzumot teremtesz a semmiből,
{an8}nem tudsz mindennek hihető nevet adni.
{an8}Néha kénytelen vagy olyan neveket adni, mint az „Űrolaszország”, a „Robotbolygó”
vagy a „dr. Zoidberg”.
Felháborító.
Űrolaszország! Kiszállítod a csomagot, Bender?
És másszam meg azt a sok lépcsőt? Nem, grazie.
Csak beledobom a Trevi-kútba, hogy szerencsét hozzon.
Papa pia, eltalálta az űrpápát!
Letartóztatjuk, amiért megdobta Őszentségét.
Én mondom, ez a Bolygó Expressz egy kétbites cég.
Inkább három!
Ha már itt vagyunk, van kedved megnézni a nevezetességeket?
Ha Űrrómában vagy...
Michelangelo Dávidja! Milyen élethű!
Feltalálták már a fügefalevelet, haver!
Nem értem, miért nem dől el.
Hadd segítsek...
Anyám! Összeragadtak, mint a rágógumi!
Bender, ne kukkolj már minket!
És ezek az emberek a fedő alatt tudják, hogy egy szimulációban vannak,
vagy valódinak hiszik magukat?
Természetesen az utóbbi.
Számukra a szoftverem szabályai olyanok, mint a fizika törvényei.
De mi is valódinak hisszük magunkat.
Nem lehet, hogy a mi univerzumunk is egy szimuláció?
Az teljességgel kizárt. Lehetetlen.
A puszta elképzelés is felháborító!
Miért ilyen biztos benne?
Mert ez számítástechnikailag lehetetlen.
Ebben az univerzumban például minden atomra kihat,
ha valami apró dolog mozogni kezd.
Mint a seggem?
Igen! Ez az!
Tökéletes példa, Bender. És lenyűgöző twerkelés.
A szoftverem nem tudja kiszámítani a gravitációs változást
Bender segge és a többi részecske között,
úgyhogy az információ
fix sebességen, fokozatosan halad kifelé.
Mint a fény sebessége a mi univerzumunkban?
Úgy van!
Ez csak véletlen egybeesés.
Máshol is egyszerűsítenem kellett.
Például a szimulációm nem követi pontosan, hogy mi hol van.
Tegyétek meg tétjeiteket! Aki megtalálja a labdát, azt nem ütöm meg.
{an8}Az utolsó öt dollárom az első pohárra. Sőt, legyen az utolsó tíz!
Újabb remek példa.
A lusta szoftverem nem tudja eldönteni, melyik pohár alatt van a labda,
amíg valaki meg nem nézi.
Addig, úgymond, mindkettőben benne van.
Szóval a programozási megoldásai olyanok, mint a kvantummechanika a mi világunkban?
Pontosan olyanok.
Érdekes.
Azt hiszem, azt próbálom megfogalmazni,
hogy a mi univerzumunk valószínűleg szintén egy szimuláció.
Mi?
De ez a szöges ellentéte annak, amit egy perce mondott!
Új bizonyítékok láttak napvilágot, és meggondoltam magam.
Tudós vagyok, nem...
- Idióta? - ...politikus.
Basszus! Képzeljétek el, milyen szörnyű lenne megtudni,
hogy az egész személyiségünk szimuláció, mint Benderé.
Mimuláció? Hogy mi?
Csak arra célzok, hogy mesterséges intelligencia vagy.
Mint az emberek a professzor szimulációjában.
- Mesterséges? - Igen.
Miért kellett elmondanod? Tönkretetted az életemet!
A szánalmas kamuéletem!
Egy két lábon járó vödör vagy.
Hogy mondhatja, hogy nem vagyok valódi?
Talán nem vérzek, ha megszúrnak?
Oké, ez rossz példa volt.
- Vérzek! - Felvágós.
Semmi baj, Bender. Épp olyan valódi vagy, mint mi.
René Descartes filozófus azt mondta:
„Gondolkodom, tehát vagyok.” Te tudsz gondolkozni?
Nem gondolnám.
Nem gondolom, hogy képes vagyok gondolkozni!
Akárhogy is, mókás kis univerzum volt,
de hatalmas lesz az áramszámlánk.
Ideje leállítani.
De nem kapcsolhatja ki csak úgy! Az olyan lenne, mintha engem kapcsolna ki!
Jó ötlet! Azzal még többet spórolhatnánk! De velük kezdem.
Ne!
Beragadt a dugó. Vagy csak kiemelkedően gyenge vagyok.
Az lehetséges.
Teringettét! Egy kicsit még hagyom futni a szimulációt.
Kösz, professzor!
Bender, hogy ugrottál át a levegőben egész idő alatt?
Sehogy. Elsőre méterekkel eltévesztettem, úgyhogy újra ugrottam.
De egy percre sem hagytam abba a sikítást.
Úgy érzem, létezem már egy ideje, Leela.
Úgyhogy ideje találnom egy életcélt.
Remek ötlet. Csendben leszek, hagylak gondolkodni.
Én pedig bekapcsolom a tévét, hogy elnyomja a zavaró zajokat.
Ez az! Megtaláltam az életcélomat!
Én, Philip J. Fry,
ezennel ígéretet teszek rá, hogy megnézem az összes tévéműsort.
Ó, egek!
Az a vörös fickó nagyon ostoba.
Hiába mesterségesek ezek az ártatlan kis bitek, mint én,
ők ezt nem tudják!
Ugyanazt a tiszteletet érdemlik, mint bármelyik másik élőlény.
Kivéve a kagylók. Pokolba a kagylókkal!
Hidd el, nem többek egyeseknél és nulláknál.
Nem elevenebbek, mint az 10101-es szám.
Ő a nénikém volt!
Professzor, szerintem Bendernek igaza van.
Dehogy van!
Elméletben mi sem vagyunk többek puszta atomoknál.
De valahogy mégis többek vagyunk náluk.
Nem úgy, mint a kagylók.
Professzor, meg kell esküdnie valamire.
- Most a lábat is! - Felejtsd el!
Jó, hagyjuk.
Miért jöttünk robotsztriptízbárba?
Mert olyan helyen kellett csinálnunk, ami fontos nekem, Bendernek.
Tessék, édes.
Tartsd meg az aprót, némber!
LÖBRAU SÖR
Kezdődjék az eskütételi ceremónia!
Professzor, ön létrehozott egy tudatos élőlényekkel teli világot,
és most már felelősséggel tartozik értük.
Azt akarom, hogy megesküdjön: mindent megtesz, hogy életben tartsa őket.
Azért is alig teszek valamit, hogy magamat életben tartsam.
Professzor!
És soha ne mondja el nekik, hogy nem valódiak! Soha!
Ne kelljen átélniük azt, amit nekem!
Nem teszek semmilyen esküt.
Mondom, esküdjön!
Jól van. Megesküszöm rá.
De az a rengeteg áram...
Lényegében egy saját vízerőműre lenne szükségünk.
Őszintén kétlem, hogy lehetséges...
BOLYGÓ EXPRESSZ
IGYÁL SZLOPÁT
Heuréka!
Mind tudjátok, hogy a legjobb ötleteim a vécén születnek.
Tudjuk! Ne mondogassa már!
Most nem is kellett vécéznem.
Éppen itt ücsörögtem vasárnap délutáni időtöltésként,
mikor hirtelen bevillant.
Egy új áramforrás!
Lehetne, hogy egy másik helyiségben mondja el?
Nem.
Ezek szerint a régi térképek szerint, amiket vécépapír helyett használok,
Új New York csatornahálózata közvetlenül a Bolygó Expressz alatt fut.
Egyszerűen belefúrunk a csőbe, beleejtjük ezt a turbinát az áramlatba,
és voilà! Ingyenes, tiszta áram.
Tiszta?
Dehogyis!
SZÁRAZFÖLDI TITANIC
CSATORNAVÁROS - ROBOTPOKOL BUSZPÁLYAUDVAR
Közeledünk a fővezetékhez.
El tudjátok képzelni, mennyi szennyvíz halad itt át?
Igen!
Behatolás négy, három, kettő... Sikerült a nagydolog!
FECTO FERTŐTLENÍTŐSZER
Erről ritkán beszéljünk!
Ezzel elég áramot generálhatunk, hogy fenntartsuk a szimulációt.
Ráadásul jelentősen magasabb felbontásban.
Nézzük, hogy vannak a kicsikéim!
Jó hírem van, emberek!
Az űr királyának fogunk szállítani.
Olyan cukik! Most már érdekel a sorsuk.
Örülsz, Bender? Megmentettük a kis barátaidat.
Én biztosan.
A másik hírem, hogy egy hatalmas felfedezést tettem.
Mi az, professzor?
Ezt ő mondta.
Mi az, professzor?
Sok álmatlan éjszaka
és ugyanannyi csodálatos, alvással töltött nap után
megalkottam a legnagyobb találmányomat:
egy szimulációt az egész univerzumról!
Jó hírem van, emberek! Űrolaszországba fogunk szállítani.
Remek!
Jóságos Űrolaszország-hasonmás! Egy szimuláció...
a szimulációban? Hol lesz ennek vége?
Remélhetőleg itt. Már így is fáj tőle a fejem.
Professzor, ha maga tud csinálni egy szimulált univerzumot,
nem lehet, hogy a mi univerzumunk is egy szimuláció?
Az teljesen kizárt! Úgy beszélsz, mint egy betépett elsőéves.
De mi van, ha a fizika törvényei csak számítógépes kódok,
amiket egy zseniális professzor írt, aki istent játszik odafent?
Eltalálta!
A kvantummechanika nevetséges dolog.
De ez érdektelen kérdés.
Még ha valóban szimulációban élünk is, nincs rá mód, hogy ezt megtudjuk.
Igen?
Semmi, csak volt egy kis slejm a torkomon.
Valószínűleg szimulált slejm.
Mi ez? Hálózati túlterhelés?
A szimulációm valamiért rengeteg áramot fogyaszt.
Úgy tűnik, összeütközött benne két fekete lyuk.
El tudjátok képzelni, milyen komplex számítás ez?
A Simputer alig bír lépést tartani vele.
Istenem! Lehet, hogy ki tudjuk deríteni, tényleg egy szimulációban élünk-e.
Azt kétlem.
És én is!
Ha a mi univerzumunk egy szimuláció,
akkor az is valami számítógépen fut, igaz?
Eddig értem. Na jó, nem.
Egy új üdítőről van szó?
Tegyük fel, hogy történik valami,
amit a számítógép képtelen lenne leszimulálni!
Túlterhelné!
Pontosan!
Király! És aztán mi lesz?
Nem tudom! Valószínűleg minden pixelesen és furán nézne ki.
A fizika törvényei csődöt mondanának!
Mint mikor egy ócska, gyenge teljesítményű gépen játszol.
Pontosan!
Mint az a vacak, amit a nagyitól kaptam.
Néhány jelenség olyan mérhetetlenül összetett,
hogy egy számítógép sem tudná leszimulálni őket.
Például egy neutroncsillag, más néven magnetár összeomlása.
De ilyen lehet, hogy még évmilliókig nem fog történni.
És mi lenne, ha elérnénk, hogy egy magnetár összeomoljon?
Akkor kiderülne, meghibásodik-e az univerzum.
Hát persze!
És akkor megtudnánk, szimulációban élünk-e.
- Igen! - Végre!
Bár nem vagyok biztos benne, hogy akarom tudni a választ.
Én sem. Biztonságot nyújt a tudat, hogy valódi vagyok.
Ezt benézted, balfék!
Szavazzunk!
Ki akarja letesztelni, hogy szimulációban élünk-e?
-Én! -Én is!
És ki akar továbbra is gyalázatos tudatlanságban élni?
- Erre szavazok! -Én is!
Mindkettőre szavaztatok.
Én szeretném megtudni, hogy nem egy szimulációban élünk,
de azt nem, ha igen. Ez így érthető?
Meglepő módon igen. Felejtsük el az egészet!
De úgysem lesz nyugtunk, amíg meg nem tudjuk.
Szerintem menjünk!
{an8}- Ez nem jó. - A legkevésbé sem.
{an8}HAGYMA DEW
A félkész szoftverem képtelen lesz leszimulálni
egy magnetár összeomlását.
Nem szabadott volna kiszerveznem annak az indiai hetedikesnek.
De a szimulációk megtudják, hogy csak szimulációk!
Sztíptízbáresküt tett, hogy erre sosem fog sor kerülni!
Sajnos úgyis kiderül az igazság,
ha meglátják, hogy a magnetár meghibásodik,
mint egy gigantikus Microsoft Word.
Hát, ha már úgyis megtudják, jobb lesz, ha én mondom el nekik.
Én vagyok az egyetlen, aki igazán megérti őket.
És szeretek rossz hírt közölni.
Ez talán megoldható.
Mivel lényegében csak egy szoftver vagy egy beolajozott alumíniumkupacban,
kinyerhetném a programozásodat,
és tömörítve beadhatnám a szimulált Bendernek.
Átvehetnéd a helyét a szimulált világban.
De akkor vele mi lenne?
Bekerülne az alszimulációba.
És az ottani Bender?
Mindegyik Bender eggyel mélyebbre kerülne.
Rendben, bemegyek.
Figyelmeztetlek, Bender: onnan nincs visszaút.
Nem fogsz tudni visszajönni.
Nem baj.
Nem akarok olyan világban élni, ahol kevésbé vagyok valódi másoknál.
Ők az én embereim, ott, kamufalván.
Pár percen belül
újraindulsz a szimulált világban a szimulált Benderként.
De lehet, hogy meghalsz.
Viszlát, drága barátaim és kollégáim!
Viszlát, szennyvíz áztatta csempék!
Csá, Zoidberg!
Mi lesz velem nélküled?
Hozok egy seprűt.
A magnetár összeroppanási határán kívül várakozunk.
Ilyen távolságban biztonságban leszünk. Még akkor is, ha netán valódiak vagyunk.
Ideje letesztelni a valóságot.
Én félek!
Én is. De azért ez nagyon szép.
Kevésbé szép lenne, ha nem valódi, és mi sem?
Hamarosan megtudjuk.
Bombázás indul!
- Jól vagy, haver? - Nem.
Biztos romlott kagylót evett.
Azt hiszem, újra fogok indulni!
Hol... Hol vagyok?
Itt vagy, Bender. A magnetár összeroppanási határán kívül.
Ja, igen. Kamufalván.
Skacok, el kell mondanom valamit,
és ez lesz a legnehezebb rossz hír, amit élvezettel közölhetek.
Csitt, Bender! Mindjárt megtudjuk, szimulációban élünk-e.
Persze. Épp erről van szó. Tudjátok...
Én is gondolkoztam ezen. És érdekel titeket, mit gondolok?
Nem is tudom.
Szerintem egyáltalán nem számít.
Akárhogy is van, az univerzum törvényeit nem tudjuk irányítani.
De akkor mit tehetünk?
Kihozhatjuk belőle a legjobbat.
Nem tudom, mit fogunk látni, Leela,
de szeretlek, most és mindörökké.
És ez valódi, még akkor is, ha mi nem vagyunk azok.
A tökfejnek igaz van. Érzek, tehát vagyok.
Nem számít, valódi vagyok-e?
Egy cseppet sem.
Mit is akartál mondani, robot?
Csak azt, hogy...
Köszönöm!
Tipikus robot. Most dőljünk hátra, és élvezzük a műsort!
Jóságos ég! A magnetár mindjárt összeomlik.
Hogy bírja a Simputer?
A processzor túlterhelődött! A ventilátor pedig kigyulladt!
Húzd ki a dugót! Állítsd le a szimulációt!
Nem! Bender odabent van.
Nincs választásunk.
Ki fog gyulladni az épület,
minden zegzugban végzetes bombákat rejtettem el.
Sajnálom, haver.
Tudom, hogy nem hallasz, de mindent megpróbáltunk.
Legalább méltósággal távozhatsz.
Újraindítás.
Hol... Hol vagyok?
Itt, az univerzumban.
Azért jöttem vissza, hogy elmondjak valamit.
Bender! Hogy tudtál visszajönni?
Ne legyen udvariatlan, professzor! Éppen Bender beszélt.
Mit akartál mondani, robot?
Csak azt, hogy tudom, hogyan mentsük meg a szimulációt.
Ugyan! Az teljesen lehetetlen...
Heuréka!
Elvégeztem a javasolt módosításokat.
Habár sokat kellett ülnöm a vécén, hogy teljesen megértsem.
Lelassítottam a processzort, így már nem lesz szüksége annyi áramra.
De így nem lesz lassabb a szimuláció?
De igen, sokkal.
Átlagosan lassú lesz, vagy bürökratalassú?
Annál végtelenszer lassúbb.
Akkor kómában lesznek?
Dehogyis! Nekik nem fog feltűnni a különbség.
Egy másodperc az ő világukban
éveket vagy akár évtizedeket jelent a mienkben.
Akkor gondolom, nem kukkolhatjuk őket tovább.
Kukkolj csak,
de szörnyen unalmas lesz.
Nekik nem.
Király!
Pixelek!
A feliratot fordította: Zsámán Jetta