<< Anterior în S.W.A.T... >> Ofiţer Luca?
- Da. - Mă numesc Eva Durant.
Sunt sora ta.
Despre ce vorbeşti?
- N-am nicio soră. - Mă tem că ai.
Înţeleg că nu e ceva să vrea să creadă,
dar e adevărat.
Asta e o fată care vrea să ştie care e familia ei,
cine sunt legăturile ei. Poţi accepta partea asta?
- Vrei să mergi undeva să vorbim? - Da.
Mai încet, prostule.
Vrei să omori pe cineva?
Îmi pare rău, îmi pare rău.
Am fost distras.
Te rog să mă ierţi.
De unde e accentul ăsta?
Ucraina. Un oraş pe nume Bezruky.
Un sat liniştit.
Sau aşa era.
E păcat ce se întâmplă acolo.
Satul tău a fost lovit rău?
Printre cele mai urâte bombardamente.
E greu.
Îmi pare rău că ai îndurat asta.
Stai cu ochii la drum, bine?
O zi bună.
Mulţumesc, Ucraina.
Şi ţie.
Sper că L.A. te tratează bine.
Bine.
Poşta aeriană, dragule.
Boo, Rocker!
Cum fac de arunc atât de bine?
Bine, să-ţi iasă din cap.
Ăsta de acolo a fost noroc.
Poate s-a terminat pentru 20-Squad.
Da, e cam devreme, Alfaro. Încă nu s-a terminat.
Haide, Hondo, poţi face asta. Să-i dăm drumul.
Băieţii lui stau în drum. Faceţi loc.
Înapoi.
Haide, Hondo!
- Ce am pierdut? - Aproape tot jocul
Slavă Domnului.
50-Squad conduce cu 18-15 în runda asta.
Rocker a lovit de 4 puncte.
Haide, Hondo, să rămânem în joc!
- Haide, dragule. - Haide!
- Acum se pariază pe asta? - Da.
Adu-mi aminte cum a început asta.
- Jocul? - Nu, nu, nu.
Echipele concurează în fiecare an când ies din tură
de ziua paradei Sf. Paddy... de unde vine asta?
Nu ştiu, frate. SWAT face asta de pe vremea lui tata.
- Hondo înscrie sau s-a terminat. - Hei.
Sper că eşti atent, băiete.
Eşti pe cale să cunoşti măreţia. Uite aici!
20-Squad rămâne în joc! Da.
50-Squad conduce cu 20 - 15.
Ce zici să mărim miza?
Să vedem.
Echipa care pierde
acoperă misiunile celeilalte în zilele de sărbătoare...
toate... tot restul anului.
Nu, nu, nu. N-o face, Hondo.
Nu, ei au 4 iulie.
Noi avem Thanksgiving. Dă-i drumul.
Ce părere ai?
Ştii ce? S-a făcut.
Aşa te vreau, Rocker!
Da.
Trebuia să te uiţi la calendar, omule.
Anul ăsta avem şi Crăciunul.
Gata joaca!
Atentat cu maşina capcană, Str. 49 cu Everett. 20-Squad, daţi-i drumul.
Hei, toată lumea să se retragă.
Mergeţi pe trotuar. Faceţi loc.
- Scoate-i de aici. - Înapoi, haideţi.
Luca, pune acei poliţişti să mărească perimetrul pentru protejarea dovezilor.
Bine. Înapoi încă vreo 10 m.
- Nu e o maşină capcană obişnuită. - N-ai minţit.
Când ai văzut ultima dată aşa ceva?
A trecut ceva. Dar o rază de 8 m?
10.
Vasquez.
Trebuie să vă îmbunătăţiţi timpul de răspuns.
- Aţi oprit să mâncaţi? - Bine, măh.
Clădirea FBI e la 3 străzi?
- Aţi identificat victima? - Încă nu.
Suflul bombei n-a lăsat prea multe.
Imediat ce geniştii spun că e liber,
putem intra să recuperăm amprente dentare,
şasiu, dar va dura ceva.
Oricine a făcut asta, nu l-a vrut doar mort. Asta e o declaraţie.
Este şi teoria FBI.
Analiza inițială a găsit trifluorură de clor pe maşină.
Un compus extrem de volatil, foarte coroziv.
Transformă explozibilii obişnuiţi... în asta.
- Auzi, Vasquez. - Da?
Putem vedea acea probă?
Da.
Scuză-mă. Pot vedea acea emblemă?
Merci.
Asta e de pe bară.
F.A.B.
Asta e "Credinţa dincolo de frontiere".
Este o organizaţie caritabilă care ajută refugiaţi.
Îl ştiu pe unul din fondatori.
Spune-mi te rog că-i mai ai numărul.
Bine, dacă l-am avut, să tot fie vreo 15 ani
de când n-am sunat.
Salut. Erai pe aproape când a explodat?
Da. Am vorbit cu şoferul câteva secunde înainte să se întâmple.
Sărmanul era departe de casă.
De unde era?
Ucraina.
Da, se pare că războiul l-a urmat aici.
Numărul e deconectat. Mai încerc să dau de el.
- Ai spus că tipul e preot? - E preot catolic.
Am avut un accident pe vremuri,
iar el era capelan la spital.
Ne-am apropiat.
Ultima dată când am vorbit, era implicat în organizaţie.
Dacă victima conducea o maşină CDF,
atunci Părintele Dorner ştie cine e.
FBI a interceptat nişte discuţii pe dark web.
Grupuri de extremişti ruşi care organizează atacuri
asupra refugiaţilor ucraineni din Statele Unite.
- Ameninţările sunt detaliate? - Da.
Foarte detaliate. Câteva surse au indicat
acel mod de operare cu exact acest exploziv.
Dacă preotul pe care îl cunoşti lucrează cu refugiaţi,
şi dacă victima noastră se dovedeşte a fi unul,
voi cere SWAT într-o forţă de reacţie rapidă.
Tocmai ai spus "atacuri", adică mai multe,
Federalii nu cred că este doar o explozie accidentală?
Ne temem că poate fi primul dintr-o serie. Sau şi mai rău,
pregătirea pentru ceva mai mare, mult mai mare.
Şefii mei nu vor să iasă în public pentru a evita panica generalizată.
Şi nu pot spune că nu sunt de acord, dar nu ştim
cât de credibile sunt informaţiile.
Cred că acum ştim.
Sezonul 6, Ep. 11. Ispăşire
- Înţeleg că asta e victima? - Da, Pavlo Koslov.
El şi familia lui au venit acum 2 luni din Ucraina
printr-un program de ajutor catolic pe nume Credinţa dincolo de frontiere.
Soţia lui, Boyka, şi fiii, Maxim şi Mykola, 19 şi 20 ani.
Din ce am reuşit să aflăm, Familia Koslov
este una foarte apropiată.
Mare noroc că nu erau toţi în maşină.
Să-i aducem aici până îl prindem pe autor.
Am încercat.
Dar nu-i găsim. Am trimis agenţi la căminul parohial care adăposteşte
familiile refugiaţilor. Din câte se pare, Koslovii au plecat
imediat ce au auzit noutăţile.
Martorii spun că păreau distraşi şi speriaţi.
Probabil îngrijoraţi că ei urmează.
Grea modalitate să suferi.
De ce ar ţinti extremiştii ruşi un fermier ucrainean de ovăz?
Poate să dea un exemplu.
Nu e ceva neobişnuit ca aceste grupuri să testeze explozibili pe o ţintă moale.
Un refugiat precum Pavlo e cât se poate de slab.
Forumurile cu extremişti ruşi pe care le monitorizăm
aprobă explozia ca un preludiu pentru ce urmează.
- Vreun grup care e revendicat responsabilitatea? - Încă nu. Dar postările se înteţesc.
Credem că oricine e în spatele atacului
plănuieşte ceva masiv.
Hei, un bărbat înarmat a atacat o fabrică de chimicale din centru.
A împuşcat un tehnician înainte să plece cu 30 litri
din aceeaşi substanţă găsită la locul exploziei.
30 litri de trifluorură de clor?
Depinzând de tipul explozibililor,
asta ajunge să omoare câteva sute.
Ştii mai multe despre atacator?
Nu. A fugit într-un Land Rover furat.
Încerc să-i contactez proprietarul să-i accesăm sistemul de navigaţie.
Mă duc la fabrică să văd ce mai aflu.
- Pot merge şi eu? - Da, pleacă.
Această familie e în pericol. Vreau să fie găsiţi.
Orice refugiat dispus să vorbească, interogaţi-l.
Trebuie să aflăm de ce fug
dacă vrem să prevenim următorul atac.
Mă ocup deja.
Părinte Dorner.
Nici nu ştii ce bine îmi pare să-ţi văd din nou faţa.
David. Sau ar trebui să spun Sergent?
- Ai albit puţin. - Da.
Da, sunt mai degrabă sare şi piper.
- Tu vorbeşti. - Eu am albit la 35 ani.
Lucrul în aripa de traume îţi face asta.
Da. Uite,
îmi pare rău că nu avem mai mult timp să vorbim pe îndelete.
Şi cum spuneam şi la telefon, îmi pare rău pentru Dl. Koslov.
Nu l-am cunoscut de mult timp.
Câteva apeluri să aranjăm vizele
şi vreo două luni de când dorm la cămin.
Te poţi gândi la vreun motiv pentru care l-ar vrea cineva mort?
- Un terorist are nevoie de motiv? - Da.
Am auzit că Pavlo şi soţia lui, Boyka,
erau mai implicaţi în comunitatea ucraineană antirăzboi de aici,
dar nu erau foarte deschişi.
Aşa că dacă moartea lui Pavlo a fost doar un test pentru extremiştii ruşi,
există o şansă ca drumurile lui să se fi întersectat
cu cineva care l-a ales ca ţinta.
Putem vorbi cu cineva care îi cunoaşte familia...
prieteni sau vecini?
Există o fată, refugiată şi ea. Oksana.
Stă pe acelaşi hol în cămin.
Cred că ea şi soţia lui Pavlo erau apropiate,
dar mai bine o întrebi pe ea. Oksana Melnik.
Bine. Oksana. Mulţumesc.
Uită-te la locul ăsta.
Sunt mândru de tine, David.
O slujbă împlinită, o familie acasă. E minunat cât de departe ai ajuns
de la acel tânăr furios de pe patul de spital.
Chiar eram furios, nu?
Doar că pe atunci eram altă persoană.
Uneori chiar mă întreb cum am ajuns aici de acolo.
Am aflat de când eram un capelan tânăr...
cum era citatul ăla...
"Cel mai incredibil lucru la miracole este că se întâmplă."
Ce mai zici, Durant?
Când vei începe să-mi spui Eva?
N-am avut niciodată o soră s-o tachinez,
aşa că am câţiva ani la dispoziţie.
Uite, ştiu că sunteţi aglomeraţi cu explozia,
aşa că dacă vrei să faci asta altă dată...
Nu, nu, nu. Pot face o prezentare rapidă,
doar că nu pot rămâne.
Terry parchează acum.
- Am văzut plăcile de concurs. - Da.
Aud că 20-Squad şi 50-Squad merg cap la cap.
- Aşa se pare. - Patrulele au vrut să participe şi ele.
Noi am băgat 600 parai.
Glumeşti. Ai pariat şi tu?
Da, am băgat şi eu ceva bani.
Aud că Rocker e destul de bun.
Nu! 50-squad?
Îţi pui banii pe duşman? Unde e loialitatea, Durant?
Ce fel de sora eşti?
Vitregă. Cel puţin așa spune.
Terry, ea e sora noastră, Eva Durant.
Bună.
Scuze, "aşa spune?" Nu crezi că suntem înrudiţi?
Bine.
Nu credeam că voi face asta.
Am adus-o doar în caz că vreţi s-o vedeţi.
Voi decideţi dacă va fi cazul
- să-i spuneţi tatălui vostru. - Ce este?
Este un test de paternitate.
Care dovedeşte că tatăl meu este Carl Luca.
Avocaţii au deschis testamentul mamei săptămâna trecută.
Din câte se pate l-a testat fără ca el să ştie.
Cum, i-a răscolit gunoiul?
Habar n-am, dar era poliţistă.
Şi cred că a vrut să aflu în cele din urmă.
Nu trebuie să dovedeşti nimic.
Ce faci, frate? Ţi-am explicat deja la telefon.
Dacă nu erai pregătit să faci asta,
- nu trebuia să ne întâlnim. - Asta nu e ceva nou pentru mine, omule...
ştiu despre ea de 3 ani.
- Despre ce vorbeşti? - Cum?
Eu am aflat abia acum câteva săptămâni.
Îţi aminteşti mai de mult
când încercam să mă pun iar pe picioare
şi am stat puţin la părinţi? Ei bine, mama ei
a apărut la uşa exact cu acea hârtie.
Slavă Domnului că mama şi tata erau plecaţi în oraş.
Trei ani... asta trebuie să fi fost
când mama a aflat că era bolnavă.
Asta n-am de unde să ştiu.
Discuţia n-a durat prea mult.
Nu ştiu dacă venise să-şi ceară scuze, sau dacă vroia bani...
nu era s-o las să distrugă bătrâneţea mamei şi a tatălui,
şi nu te voi lăsa s-o faci acum, aşa că...
Păi, asta... nici eu nu vreau asta.
Da, sigur.
Bine, asta a fost o greşeală.
Da.
Totul. Scuze că am dat buzna.
- Aşteaptă. Durant. Eva. Ev... - Pa. Merci.
De ce trebuie s-o tratezi aşa?
De ce nu mi-ai spus că aveam o soră?
Dacă vrei să speli rufele murdare ale lui tata, n-ai decât.
Eşti invitatul meu. Dă-i o şansă...
Sau şi mai bine, de ce n-o suni pe mama?
Poate va fi mai uşor
dacă vine din partea băiatului de aur.
Eva a vrut doar să simtă că face parte din familie.
- Şi? - Bine?
Trebuia s-o avertizez cât de dus e fratele mai mare
şi trebuia să-i spun cum eşti în realitate.
- Şi cum sunt? - Da.
- Pe cinstite? - Da.
Eşti un ratat.
Un ratat pornit să distrugă
pe oricine mai fericit ca tine, Terry.
Adică pe toată lumea.
Am vorbit cu Durant doar de câteva ori.
Mă simt mai aproape de ea
decât am fost vreodată de fratele meu ratat.
Du-te dracu. La dracu cu toată familia asta.
- Tu să te duci dracu, Terry. - Nici nu ştiu de ce mă chinui.
Am auzit că Tan a scos ceva de pe imaginile de supraveghere
- de la fabrica de chimicale? - Atacatorul a efectuat un apel
vorbind în rusă în timp ce era la furat... tradus în...
- "e destul să-i omor pe toţi". - "Să-i omoare pe toţi"?
Sună ca şi când au planificat ceva important.
Asta nu înţeleg.
Operaţiunile ruseşti se ştie că sunt pregătite.
Asta pare mai degrabă că un tip improvizează din mers.
Ceva noroc să dăm de acel Land Rover?
Nu, nimic. Sistemul de navigaţie a fost deconectat.
Luca încearcă să găsească o soluţie.
Auzi, mai spune-mi cum se numeşte refugiata
- cu care vorbim. - Oksana.
Părintele Dorner crede că poate ştie
unde se ascund Koslovii.
Văzându-l astăzi cred că a răscolit nişte amintiri.
- Eşti bine? - Da, sigur.
Oksana, sunt Sergentul Harrelson, acesta Sergentul Kay.
Am vrea să te întrebăm câte ceva despre Familia Koslov.
Am auzit că petreci ceva timp cu ei,
că tu şi Dna. Koslov sunteţi apropiate...
oarecum... prietene.
Da, Boyka mă învaţă să gătesc.
Mama mea... a...
murit în război.
Îmi pare rău să aud asta.
Soţul lui Boyka, fiii ei...
în afara clădirii în care locuim...
- nu prea îi cunosc. - Ai vreo idee
unde puteau pleca când au auzit ştirile despre Dl. Koslov?
I-ai auzit vreodată vorbind
ca se tem pentru vieţile lor?
Suntem refugiaţi.
Toţi trăim cu frică.
De asta am plecat din Ucraina.
Stăteam noaptea în pat şi aşteptam
să cadă o bombă prin acoperiş.
Să mă întreb dacă mă mai trezesc.
Nu-mi imaginez cum e să treci prin aşa ceva la 16 ani.
Tata credea că America e sigură.
Dar după ce s-a întâmplat cu Dl. Koslov,
crede că am făcut o greşeală venind aici.
Dar unde era să mergem?
Când i-ai văzut ultima dată pe Koslovi?
Aseară. N-am stat mult.
Am cerut puţin lapte.
Cum ţi s-a părut familia?
Ai observat ceva neobişnuit?
Tata spune mereu că e doar imaginaţia mea.
Acum e timpul să vorbeşti,
pentru că oricine l-a omorât pe Dl. Koslov, o va face din nou.
Iar data viitoare vor fi mai mulţi oameni.
Pentru mine, toată familia părea agitată.
Ca şi când minţi şi aştepţi să se întâmple ceva.
Că urmează ceva.
- Dar asta cred eu. - Hei.
Vreau să veniţi puţin.
Scuză-ne.
Am o pistă pentru Land Rover-ul furat.
Cum? Parcă ai spus că au dezactivat sistemul de navigaţie.
L-au dezactivat, dar am vorbit cu proprietarul maşinii, da?
Şi-a lăsat geanta de sală în portbagaj.
Şi avea nişte căşti din astea moderne,
- dotate cu tehnologie de urmărire. - Ai localizat căştile?
Poliţia le-a găsit aruncate la gunoi.
Credeam că e o fundătură, da?
Dar datele arată că acele căşti au staţionat timp de 2 ore
lângă o clădire de pe Str. 12 cu Olive.
Bine, asta e la mai puţin de o milă
- de unde sunt Tan şi Vasquez. - Da.
Le-ai spus să meargă acolo?
Ajung acum.
Cât de departe este echipa ta?
12 minute. A ta?
10. Dar cunoscându-l pe Luca, vor ajunge aici în 8.
Hei, Tan, substanţa trebuie manevrată la temperaturi scăzute.
O încăpere răcită
ar fi locul perfect să construieşti bombe.
- Vasquez. - Da?
Eticheta aia spune CLF3.
Triflorură de clor. Dar canistrele au dispărut.
Oale sub presiune industriale.
Au dispărut şi ele.
Au făcut deja două bombe.
LAPD. Opreşte-te acolo!
FBI. Mâinile sus!
Dă-mi mâinile! Mâinile la spate!
Este Boyka Koslov.
Văduva lui Pavlo?
Da, ea e.
Nicio îndoială.
Aţi ajuns prea târziu.
Am obţinut ce-am vrut.
Toţi veţi plăti.
Deci familia pentru care ne-am îngrijorat... nu e nici măcar familie.
Şi nici refugiaţi ucraineni.
I-am luat amprentele. Aparţine unui grup terorist rus.
S-au infiltrat în comunitatea ucraineană
ca să-i atace din interior.
Deci cel care se dă a fi tatăl,
ce, s-a aruncat în aer accidental?
Trifluorura de clor arde singură manevrată necorespunzător.
Asta explică de ce n-am găsit un detonator în epavă.
Dacă a dat peste un bumper de viteză
într-un unghi prost... kaboom.
Numele real al femeii este Uma Petrova.
A bombardat anul trecut o tabără de refugiaţi din Varşovia.
S-a dat drept bucătăreasă şi le-a aruncat în aer sala de mese.
Ceva despre ceilalţi doi tovarăşi?
Dmitri Enten şi Lev Gorki.
Toţi 4 aparţin unei facţiuni teroriste pe nume Forţa Victoriei.
Sunt nişte ultranaţionalişti
care vor o societate etnică pură,
liberă de influenţe străine. O nouă URSS.
Minunat, exact ce-i trebuie lumii.
Da.
Interpolul crede că ăştia doi conduc operaţiunea.
Plecaseră când am ajuns acolo,
dar au fabricat două bombe.
Dacă pui trifluorura de clor într-una din astea şi le detonezi în public?
Da, peste 100 de morţi în atentatul cu bombă în trenul din Mumbai
acoperit de ştirile despre Maratonul din Boston.
Focul pus în acel butoi de ulei...
agenţii FBI au extras un hard drive topit din el.
Cred că-l pot salva?
Vom afla. E în drum spre criminalişti.
Femeia ridicată Boyka, Uma...
oricare e numele ei...
a vorbit cineva cu ea?
Încă nu. Agenţii vin s-o ia în custodie federală.
Cu o rasistă fanatică ca ea, de regulă vor să fie primii.
Bine că nu le-am cerut voie.
Înţeleg că ai aflat.
Eu sunt motivul pentru care această aşa-zisă familie a intrat în ţară.
Un fermier ucrainean ne sună din senin
şi spune că pământul i-a fost bombardat şi că familia lui nu are unde să meargă.
Părinte Dorner, nu e vina ta.
Ar fi găsit altă intrare.
FBI vrea să discutaţi din nou, Părinte. Te va conduce el.
Acea vină pe care ai dus-o...
cât de des te mai gândeşti la Keith?
Pentru o bună bucată de vreme, m-am rugat pentru el în fiecare zi.
În ultima vreme... n-aş putea spune.
- O ia destul de personal. - Da.
Ce-a vrut să spună cu "vina pe care ai dus-o"?
Nu eram foarte de treabă la 21 ani.
Beam mult, mă băteam mult,
nu puteam păstra o fată.
Tovarăşul meu, Keith...
le avea pe toate.
Nici măcar n-a vrut să meargă la Vegas în acel weekend.
Dar eu trebuia să văd această trupă. Niciunul din noi n-a vrut
să conducă înapoi la L.A.
Eu aveam dimineaţă de lucru pe un şantier,
aşa că l-am convins să conducă.
Eram aproape de casă, pe la 4:00 a.m., când am adormit.
Cred că şi Keith a adormit.
M-am trezit la Terapie Intensivă
cu un capelan care mă ţinea de mână...
şi care îmi spunea că prietenul meu murise.
Bine că măcar era acolo Părintele Dorner să te ajute.
Da. E un om bun. M-a ascultat cum îl înjuram pe Dumnezeu
că l-a luat pe Keith în locul meu.
Iar...
eu am spus, "Bine, poate că îl înjur, dar măcar vorbesc cu el
pentru prima dată în viaţă."
Iar Părintele Dorner s-a uitat la mine şi a spus,
"E şi ăsta un început."
Amuzant cum se aşează lucrurile,
cum te găseşte cineva când ai mai multă nevoie
Să ai pe cineva de genul ăla acolo,
în acel moment...
El este motivul pentru care am reuşit.
El este motivul pentru care sunt cine sunt.
Şi pe cât îmi e de greu să spun...
acel accident mi-a făcut ordine în viaţă.
Mi-a dat încredere.
M-a făcut demn de o femeie ca Annie, de copiii mei.
Şi dacă acea tragedie nu s-ar fi produs?
Cum adică?
Moartea lui Keith.
Ăsta e singurul motiv pentru care am tot ce am.
Ştim cine eşti.
Ştim despre facţiunea teroristă Forţa Victorioasă.
Dacă sunt într-adevăr un terorist aşa important,
n-ar fi trimis doi...
orice sunteţi voi.
Scuze, dar asta e singura încăpere luminată
pe care o mai vezi de acum.
Am citit despre acest grup extremist al vostru.
Cum vă place să jucaţi pe termen lung,
să mă amestecaţi printre victime înainte să loviţi.
Cineva că voi nu înţelege
disciplina necesară
să trăiască fiecare altă zi în altă piele, pentru ca cei pe care îi dispreţuieşti
să te accepte ca pe unul de-al lor.
Doar să "arunci oameni în aer"
nu ajunge.
Trebuie să fie oamenii corecţi, la momentul oportun.
Vorbeşti despre vieţi nevinovate.
În război nimeni nu e nevinovat.
N-aţi înţelege.
Niciunul din voi nu cunoaşte războiul.
Nu sunt sigură că ştii cu cine vorbeşti.
Tinerii de culoare care trag din maşini
- nu se consideră război. - Dar nici plantarea bombelor
în oale de presiune prin mulţime.
Am văzut destul război, cucoană.
Război adevărat. Război de stradă. Şi destul război încât să ştiu
că vorbeşti despre ceva diabolic.
Laș.
Doi bărbaţi sunt încă pe acolo...
dă-ne ţintele lor.
Mai pot fi salvate vieţi.
Duşmanul nu trebuie salvat!
Occidentul se amestecă de prea mult în treburile Rusiei.
America e o naţiune de metişi degeneraţi.
Ucraina a băut otrava americană care ne otrăveşte.
Aşa că vom opri infecţia
şi vom avea o nouă zi victorioasă,
ca s-o vadă toată lumea.
Bănuiesc că asta e opera Forţei Victoriei?
Da, anul trecut în mai au bombardat o ambarcaţiune cu refugiaţi pe Marea Neagră.
Au petrecut circa o săptămână lucrând în bucătărie
făcând supraveghere,
- în timp ce pregăteau barca să explodeze. - Şi apropos de supraveghere,
criminaliştii au trimis toate fişierele pe care le-au extras
de pe hardul suspectei noastre.
Mii de poze pe care trebuie să le vedem, una câte una.
Toate pozele astea sunt din Europa de Est.
Asta e pregătirea pentru atacurile vechi, nu ce planifică în L.A...
asta nu va ajuta prea mult.
Nu se ştie niciodată.
A vrut să distrugă hardul dintr-un motiv.
Mi s-a părut că l-am văzut plecând pe fratele tău.
Nu l-am văzut niciodată aşa supărat pe Terry. Sunteţi ok?
Da, nu. Eu sunt bine. Terry e Terry.
Are vreo legătură cu sora vitregă
- care tocmai a apărut în peisaj? - Uite ce, întreabă-l pe Terry.
Ştie de 3 ani de existenţa ei.
O ia tare şi pentru ce...
ca să-i apere pe părinţii cu care s-a purtat urât toată viaţa lui?
Mai lasă-mă.
Mi-au trebuit 2 ore s-o accept pe Eva ca sora.
Şi el păstrează secretul de 3 ani?
Şi vine atât de pornit?
- Ce naiba e cu el? - Nu pot să spun că înţeleg şocul
întâlnirii cu un nou frate.
Dar ştiu cum e să fii fratele mai mic
pentru cineva pe care îl admir. Terry să păstreze un secret,
încercând să-şi apere familia...
poate că făcea exact ce credea că ai face şi tu.
Nu, nu aştept la telefon
în timp ce tu dai cu banul, Jack.
Nu ratezi vreo promoţie pe undeva?
Da, bine. Da, sigur.
Incredibil.
Ce s-a întâmplat... Mumford a aflat despre întrecerea noastră?
Îţi vine să crezi?
Mă sună să mă cheme la bar astăzi?
Încearcă să te facă să pariezi altceva?
Cel care a pariat pe care răcan
termină primul un hamburger? Da, a încercat.
Nu mai am timp de prostiile astea.
Haide, Comandante. Cât te-a pus să pariezi pe mine?
Păi... să zicem că mai bine nu pierzi.
Am înţeles.
În fine, am venit să spun că
lupoaica rusă pe care am interogat-o...
- e în drum spre închisoarea federală. - Bine. Călătorie sprâncenată.
Cred că am găsit ţinta lor.
Au supravegheat o clădire din L.A... priviţi această poză.
N-am idee unde este, dar asta din faţă e un autobuz din L.A.
Ştiu că am trecut pe lângă acea poartă.
Văd şi câteva steaguri ucrainene acolo.
Ăştia sunt turişti?
Stai puţin.
Priviţi reflexia din autobuz.
Acea clădire... este pe B-dul Vermont.
- Ăsta e Consulatul ucrainean. - Consulatul e ţinta lor.
Voi informa FBI şi va întâlniți acolo cu 50-Squad.
FBI s-a instalat în faţă.
Coordonează evacuarea împreună cu paza consulatului.
Geniştii cercetează clădirea.
Tan, arată-le pe cine căutam.
Dmitri Enten şi Lev Gorki.
- Uitaţi-vă bine la feţele lor, băieţi. - Sunt nişte dulci.
Bine, probabil au intrat ca angajaţi la bucătărie
să strecoare oalele sub presiune.
Maşini de mâncare, dube de livrare. Avem nevoie de ochi
pe fiecare persoană de lângă aceste maşini.
- Împrăştiaţi-vă şi cercetaţi. - Hei,
lăsaţi maşinile pe loc şi plecaţi.
- Haideţi, haideţi. - Nimeni nu se apropie de clădire.
Îndepărtaţi-vă de clădire.
- Repede. repede. - Mai repede!
Deacon.
Hei. Hei!
Suspectul o ia la fugă!
Luca, ai grijă. Poate fi o bombă.
Unelte de bucătărie. Fără explozibili.
Cine eşti? Pentru cine lucrezi?
- Alameda Meats. - De ce fugi de poliţie?
Am un mandat. Am ratat înfăţişarea.
Asta e tot, jur.
Haide. Sus, sus, pleacă de aici.
Mergi spre stradă. Du-te, du-te.
- Geniştii au găsit ceva înăuntru? - Încă mai caută.
Până acum nimic. Nici urmă de suspecţi.
Poate s-au speriat.
Gândiţi-vă numai. Prietenul lor se aruncă în aer,
ei fac bombe de rezervă, realizează că suntem pe urmele lor.
Poate au schimbat tactica.
Bine, dar bombele alea vor exploda
indiferent că au un plan B sau nu.
Au furat trifluorura de clor
dintr-un laborator foarte bine păzit.
Într-o oală sub presiune din inox,
viaţa acestui compus este foarte limitată.
- Cât avem până explodează? - Una...
maxim două ore.
Suspecţii noştri trebuie să găsească altă ţintă şi repede.
Atunci rămânem fără timp să-i găsim.
Vasquez a vorbit la laboratorul FBI?
Au confirmat că trifluorura de clor
va mai rezista încă 90 minute, cel mult.
Stai, şi dacă nu-i găsim pe aceşti atacatori
şi să facem cumva să ducem substanţele într-un mediu controlat...
Artificii.
Hondo şi cu mine am închis acum
cu Consulul General ucrainean.
Tan, vreau să mai văd o dată
supravegherea de la Consulat.
Cred că tipii ăştia au schimbat tactica.
- Consulatul nu era fundătură? - Nu neapărat.
Această poză a fost făcută acum câteva săptămâni.
Consulul General tocmai ne-a dat o listă cu cei care au intrat astăzi.
Şi unul din nume era aliasul unui suspect de-al nostru.
Acolo. Recunosc tatuajul acelei fete.
Cine e?
Este Oksana Melnik. O tânără refugiată,
care locuieşte pe acelaşi hol cu suspecţii noştri.
Aceeaşi fată care a spus că nu-i cunoaşte prea bine.
Atunci de ce apare în oraş
într-o poză făcută de atacatorii noştri?
Asta rămâne de văzut. E încă aici.
Comandantul şi Vasquez vor intra să vorbească cu ea.
Ştim că ai vizitat Consulatul ca să oferi acoperire
în timp ce suspectul nostru supraveghea clădirea.
Din câte văd eu, probabil eşti un impostor rus,
- la fel ca ei. - Niciodată.
Aş muri pentru Ucraina.
Numele lui adevărat este Dmitri?
E atât de tăcut, mereu în casă, petrecând timpul cu familia.
Voi doi aţi avut o relaţie.
Era un secret.
Bine? A zis că nu pot spune nimănui până nu împlinesc 18 ani,
dar acum ştiu că e terorist rus.
Nu m-a iubit niciodată. Nimic din ce a spus n-a fost adevărat.
L-aş omorî cu mâna mea dacă aş putea.
În afară de turul Consulatului, Dmitri a mai făcut poze
şi în altă parte?
Nu ştiu ce făcea. Eu doar credeam...
că-i plăcea să facă poze.
Dacă mă gândesc la acea zi,
cred că vroia să se amestece cu corul.
- Cor... ce cor? - Corul popular ucrainean.
Am cântat la Consulat în acea zi.
Şi Dmitri făcea poze acolo
şi nimeni n-a observat că e ciudat?
De ce să li se pară? A fost la fiecare repetiţie.
A spus că îi plăcea să mă audă cum cânt.
Adevărul este că...
a umblat prin biserică cu camera.
- A făcut poze în biserică? - Da. Aşa cred.
Unde repetă corul tău, Oksana?
La Biserica ucraineană Sf. Mihail...
- de pe Strada Adams. - Dacă atacatorii improvizează din mers,
vor lovi o ţintă studiată deja,
adică biserica.
Da.
Intră direct mesageria.
Sfânta biserică ucraineană Sf. Mihail.
Vă aşteptam după-amiază
la priveghi şi o recepţie paşnică în onoarea celor care
- aduc pacea în Ucraina, dar şi... - Să mergem.
- Tu mergi cu 20-Squad. - Da.
Vă pot ajuta?
Am adus mâncarea pentru recepţie.
Credeam că este un priveghi.
- S-au schimbat planurile? - Da.
Ceva de genul ăsta.
Te cunosc.
Da, te-am văzut cu corul.
Prietenul Oksanei?
Intraţi.
Ne instalăm în zona de banchet, da?
Ştiţi unde e?
Pe scări în jos, sub biserică.
Da.
Bine, echipa mea e la câţiva km în spate.
Geniştii sunt în spatele lor.
- Spune-le să vină pe Monroe. - Se face.
Voi cere agenţilor FBI să blocheze fiecare stradă care dă la biserică.
Nicio rută de scăpare pentru ei.
Cât de departe suntem, Luca?
- 5 km. - Bine, opreşte sirena când ne apropiem.
Mergem în linişte. Nu vrem ca suspecţii noştri
să detoneze fericiţi că ne apropiem.
S-a făcut, şefu.
Alo? E cineva aici?
LAPD! Îndepărtaţi-vă de biserică.
Avem nevoie de un perimetru aici.
Eliberaţi zona cât mai repede.
Plecaţi, scoateţi lumea de aici.
Vasquez, cu mine.
LAPD!
Vrem să ieşiţi din biserică.
Repede. Repede.
Să ieşim. Ieşiţi din biserică.
Rămâneţi calmi.
Ce-i asta?
- Bună treabă. - Prin faţă.
Haideţi, haideţi, haideţi.
Haideţi, nu vă opriţi, nu vă opriţi.
Toată lumea să iasă prin faţă, haideţi odată.
Hei, am mişcare jos.
Mă duc să verific.
Am înţeles.
Oamenii sunt evacuaţi aproape toţi. Eliberăm altarul.
O bombă în altar.
Mai puţin de 3 minute până la declanşare.
Am înţeles. Geniştii de la FBI au ajuns acum şi intră
prin faţă.
Văd un al doilea dispozitiv programat să explodeze.
Există şi un ostatic legat într-un colţ.
În sala de banchet de la subsol.
Sunteţi bine?
Ştiu că eşti acolo.
De ce nu laşi arma şi ieşi.
Astăzi lumea va vedea ce se întâmplă cu necredincioşii şi corciţii.
Şi cu naţiunile care se implică.
Ascultă-mă. Putem ieşi de aici
dacă dezarmezi chestia asta.
Asta se poate încheia paşnic.
Nu. Mă tem că nu se poate.
Să fii martir n-a fost planul tău.
Nu vrei să faci asta.
Nu e despre ce vreau.
Ci despre datorie.
Este datoria fiecărui rusnac adevărat
să-şi distrugă duşmanii ca pe nişte câini turbaţi.
Iar Occidentul e bolnav!
Poate vreţi să ieşiţi de aici.
Orice contact cu aceste cleme
poate declanşa bomba.
Genul ăsta de cronometru poate fi reprogramat
cu un cod din 4 cifre.
Am aici un decodificator.
Hei, te apropii cam mult, prietene.
Aud ceva în bucătărie.
E ultima ta şansă să ieşi în viaţă.
Fereşte!
Vasquez, du-te prin spate.
Am destulă muniţie.
Am ajuns.
- Acum, Vasquez. - FBI!
Suspect doborât.
Deac, recepţionezi?
Deacon.
Hei, eşti bine?
Da, te poţi ridica?
Bine. Vreau să ieşi din biserică
cât mai repede.
Du-te, du-te. 30-David.
Ostaticul vine spre voi.
Al doilea suspect în custodie.
Bine.
Cum dezarmez chestia asta?
Bine, geniştii au spus că există un cod de 4 cifre care opreşte cronometrul.
Încă nu l-au găsit.
Gândiţi, gândiţi. Grupul se numeşte Forţa Victoriei.
Sunt despre puritatea rasială,
înfrângerea duşmanilor.
Ruşii au vreun număr norocos pe care se bazează?
Au vreun an care este important pentru ei?
O zi patriotică?
Ce a spus suspectul interogat
despre ziua răzbunării?
A spus că au vrut să creeze o zi s-o vadă toată lumea.
Rusia are o zi a victoriei, nu?
- Ştie cineva data? - Da, cred că este în mai.
9 mai.
Feribotul aruncat în aer pe Marea Neagră
primăvara trecută... era de ziua victoriei.
- 9 mai. - 0-5, 0-9. Nu merge.
Ziua şi pe urmă luna, stil european.
0-9-0-5.
Asta e.
- A mers. - A mers.
Dispozitiv asigurat.
Urăsc bombele.
Am auzit că ai de terminat
un mare joc când te întorci?
Nu-mi spune că ai pariat pe el.
Cât de fraieră mă crezi?
Vei câştiga?
Cine ştie.
Rocker s-a antrenat mai mult ca mine, aşa că...
îmi doresc doar ca echipa mea să nu-şi fi plăcut planurile de vacanţă.
Micile noastre rivalităţi SWAT
poate ţi se par caraghioase, acum că eşti un mahăr federal?
Puţin.
Dar după o zi ca asta,
e chiar aşa rău?
- Bine. - Uite ce, dacă vrei vreodată să te transferi
la umbră, dă-mi un telefon, bine?
Cât de fraier mă crezi?
- Mai vorbim. - S-a făcut.
- Ăsta e. - Da.
Salut. Îi arătam lui Terry dulapul tău.
Vroia să-ţi lase ceva.
Bine. Este acelaşi lucru
pe care îl lăsam pe veranda Dlui. Reimer?
Crede-mă că m-am gândit la asta, dar nu.
Am scris o scrisoare.
Eu o şterg. Rocker trebuie să fi venit deja.
Mai vorbim, Terry.
Nu, frăţie, nu e pentru tine, fraiere.
E pentru Eva.
Nu ştiu dacă au fost instincte defensive
sau ce-a fost, dar am fost nesimţit.
Încerc să mă împac cu ea.
Vrei să-i da scrisoarea asta?
Să ştii că m-am gândit mult la ce ai spus despre familia noastră,
că este încurcată.
A fost pentru prima dată când te-am auzit recunoscând asta.
Asta este, nu?
Da, dar acum depinde de tine, iar eu trebuie s-o rezolv.
Nu trebuia să-ţi ascund acest secret, omule. Îmi pare rău.
- Aş vrea să pot retracta. - Ştiu cum te simţi.
Îmi pare rău pentru ce am spus,
- că te-am făcut ratat. - Mai ales că
tu eşti ratat.
- I-o dau eu, bine? - Bine.
Mulţumesc.
Asta e, asta e!
Da! Aşa!
Da! Asta e!
Acum e acum.
20-19, 50-Squad.
Revenim la liderii echipelor.
Bine, să-i dăm drumul, Hondo.
Sper că 20-Squad nu are planuri de Crăciun anul ăsta.
Doar să vedem luminile
şi cum îl păziţi pe Moşul.
- Da, visează mai departe. - Auzi, Rocker,
ştii că am învăţat să joc asta în Marină, da?
Tocmai în Somalia.
De ce crezi că sunt aşa bun cu sacii ăştia?
Bravo ţie.
Nimic nu te învaţă cum să câştigi sub presiune
ca o zonă de război.
E totul psihologic, omule. Eşti doar tu
şi gaura de acolo. Priveşte.
Haide. Haide, Hondo, haide.
Da!
- Să vedem. Haide. - Da!
Aşa se face. Ce mai zici?
Bine.
E timpul să nu te joci.
Boom!
Ultimul sac. Hondo e într-o situaţie grea.
Hondo, trebuie să arunci!
Nu mai suntem în Somalia.
- Bine. - Aruncă.
Bine, să vedem. Asta e pentru 20-Squad.
Ochit.
Hondo a înscris.
Rocker trebuie să înscrie ca să egaleze.
Ar putea fi sfârşitul, ce faci?
- Să-i dăm drumul, Rocker. - Asta e, Rocker,
dacă ratezi, pierzi.
Crăciun Fericit, Hondo.
Ratare!
20-Squad câştiga! Da!
Trebuie să plăteşti, Jack.
Asta e!
- Da! - 20-Squad!
Da! 20-Squad!
- Aşa se face. - Haideţi!
- Aşa se face. Da! - Bine, dragule!
Am vrut să-ţi spun ce rău îmi pare
despre cum s-a întâmplat mai devreme.
Asta e... de la Terry.
Vrea să repare lucrurile.
O poţi citi când eşti pregătită.
I-am spus ce norocoşi suntem
să te avem în familie.
Jur că e un tip de treabă când ajungi să-l cunoşti.
Da, sunt sigură că aşa e.
Am venit să-ţi mulţumesc pentru ce ai încercat să faci.
Dar Terry are dreptate.
Nu fac parte din familia voastră.
N-am făcut niciodată.
- Îi poţi păstra scrisoarea. - Hei.
Durant. Haide, n-o lăsa aşa.
Eva.
Te rog?
20 ani am încercat să-mi spun că n-a fost vina mea.
Problema este că...
e un fel de minciună, nu?
Dacă nu l-aş fi forţat pe Keith să conducă,
dacă aş fi rămas treaz...
dacă aş fi fost un prieten bun...
ar mai fi aici.
Îmi pare rău pentru Keith, pentru familia lui, pentru Dumnezeu.
Mereu mi-a părut rău.
Dumnezeu ştie asta.
Ştie şi Keith.
Nu tragedia ţi-a schimbat viaţa, David.
Prin Graţia lui Dumnezeu ai făcut această alegere.
Atunci de ce mă simt vinovat?
Pentru că ţi s-a întâmplat un miracol, David Kay,
un tânăr cu defecte care a devenit un adult aproape perfect.
Nu te-ai simţit niciodată demn de această transformare
şi totuşi s-a întâmplat un miracol, nu?
Eu n-am... crescut într-o casă foarte religioasă.
Mergeam la slujbă de Paşte şi de Crăciun.
Mereu m-am simţit ca un impostor acolo.
- Şi când s-a schimbat asta? - În ziua înmormântării lui Keith.
- Erai încă în spital. - Da, dar tu m-ai dus cu scaunul
la capelă, distrus în toate felurile.
Şi ore întregi m-am holbat la altar.
Acea lumină colorată... se revărsa peste statuetă.
Şi nu-mi puteam dezlipi ochii de la Cristos.
Şi cu voia Domnului, sper să n-o fac niciodată.
Mi-au trebuit ani să înţeleg,
dar în acea zi viaţa mea avea un sens.
Ăsta a fost miracolul meu.
Nimeni nu face vitralii mai bune decât catolicii.
M-ai ajutat mai mult decât...
îţi dai seama, Părinte.
Mulţumesc.
Şi eu îţi mulţumesc.
Dumnezeu, Tatăl indurărilor l-a trimis pe Sfântul Duh printre noi
să ne ierte păcatele; fie ca Dumnezeu să-ţi dea iertare şi pace,
pentru că eu te iert în numele Tatălui,
al Fiului, şi al Sfântului Duh.
Amin.
corvin.predoiu (Subtitrãri-noi Team) www.subtitrari-noi.ro