_
Kansler Teleya.
Moclandelegationen har anlänt och väntar på er uppmärksamhet.
Visa in dem.
Välkommen till Krill, ambassadör.
Tack för att ni tar emot oss, kansler.
Vi får sällan besök,
jag antar att ni har goda skäl för det.
Det får ni avgöra.
Jag har hört att Moclus har avstängts från Unionen.
Det var oundvikligt.
Unionen tvingar sina egna värderingar på andra utan att bemöta sitt eget hyckleri.
Ett styre av elitistiska dårar.
Där är vi överens.
Moclus och Krill, däremot, har mycket att erbjuda varann
i dessa farliga tider.
Rapporter har bekräftat att kaylonerna samlar tusentals av sina skepp.
Grupperingsmönstret tyder på att de förbereder en fullskalig invasion.
Jag är medveten om hotet.
Världarna närmast är Vikarris och Xelayah.
De lär bli de första målen.
Och när de världarna har blivit till aska, vem står på tur?
Ni föreslår en allians.
Exakt vad erbjuder ni?
Moclus var Unionens främsta vapenproducent.
Det vi gav dem kan vi ge en ny allierad.
Och vad vill ni ha i gengäld?
Skyddet av er överlägsna flotta.
Våra två militärmakter skulle ge oss ett formidabelt försvar mot kaylonerna.
- Och andra oppositionsblock. - Det stämmer.
Vem skulle leda alliansen?
Självklart skulle vi göra det.
På vilken grund?
Ni är kvinna.
Alla andra överenskommelser vore... stötande.
Vilken överraskning att Unionen slängde ut er.
Men jag måste medge att jag beundrar ert övermod.
Att bege sig till en främmande makt
och föreslå att de lämnar över hela sitt militärindustriella komplex.
Jag hörde ett uttryck en gång från ett människobefäl
på unionsskeppet Orville.
"Ni har stake."
Det är den enda godtagbara lösningen.
Jag kan överväga ert förslag på ett villkor.
Lika fördelat ledarskap.
Jag måste rådslå med min regering.
Era vapen må vara överlägsna,
men som taktiker är ni otillfredsställande.
Jag har studerat era strategier. De är burdusa och drumliga.
Ni saknar den kvinnliga hjärnans slughet och intellekt.
Det kan jag bidra med.
Vi delar på alla beslut.
Annars blir det ingen allians.
Förstår ni vad jag säger?
Ja, kansler.
Jag inväntar ert beslut.
Försvarslinjen är i position.
Nitton kaylonskepp har dykt upp ur kvantdrift.
Tio miljoner kilometer bort.
Alle man, på era poster.
Bryggan till maskinrummet. Lägesrapport?
Enheten drar energi från kvantkärnan.
Armerad om två minuter, sir.
Isaac, aktivera på mitt kommando.
Ja, sir.
Ytterligare 42 skepp har kommit ut ur kvantdrift.
Himmel, de omringar oss.
Hur går det, Charly?
Runt 30 sekunder, kapten.
- Signalera alla att hålla formationen. - Ja, sir!
Armering klar, sir.
Isaac, aktivera.
Isaac till bryggan.
Lyckades vi?
Ja, Isaac. Det kan man säga.
Ni har gjort Unionen en stor tjänst.
För första gången på över ett år kan vi dra en lättnadens suck.
Med mitt överlägsna intellekt
och fänrik Burkes fallenhet för flerdimensionell visualisering,
lyckades vi utveckla den här tekniken.
Vi samarbetade.
Ja, men hur nådde ni resultatet så snabbt?
"För att uppnå höga mål krävs två saker:
En plan och otillräckligt med tid."
Churchill?
Leonard Bernstein.
Kan vapnet användas i större skala?
Förstörelseräckvidden begränsas bara av den tillgängliga kraften.
Orvilles kvantkärna räckte till för att förstöra alla kaylonskepp
inom en radie på tio miljoner kilometer.
I princip skulle det alltså kunna vidgas?
Ja, sir.
Om kraftkällan är tillräcklig finns inga gränser för avståndet.
Och inga av våra skepp skulle påverkas?
Nej, sir.
Isaac och jag upptäckte deras akilleshäl
när vi studerade kaylonerna på Situla Four.
Varje kaylon och varje skepp länkas till en synkroniseringsmatris.
Det är så de samordnar sig över ljusårs avstånd.
- Och ni tog er in i det? - Just det.
Vapnet använder kvantenergi för att starta en feedbackslinga.
Reläerna blir som dominobrickor.
När du slår ner en, faller de alla.
När startsekvensen sänds går den inte att stoppa.
Och du? Varför skadades inte du?
Jag är inte längre kopplad till synkroniseringsmatrisen.
Det är bättre än vi vågat hoppas på.
Vår prioritet blir att bygga en kvantkärna
som kan maximera vapnets räckvidd och helt utplåna kaylonhotet.
Ja, sir. Vi kan påbörja arbetet.
Vänta lite. Med förlov sagt, är vi inte väldigt nonchalanta?
Ni inser väl att ni talar om folkmord?
Isaac fick i uppdrag att utveckla ett vapen som kan besegra kaylonerna.
Han överträffade våra förväntningar. Det måste vi dra nytta av.
Och är det verkligen folkmord
när vårt enda objektiv är att hindra dem från att döda alla levande varelser,
inklusive oss?
Vi har sett med egna ögon att kaylonerna kan utvecklas och förändras.
Vår erfarenhet av Timmis...
Ja, jag läste rapporten om den kännande kaylonen.
- Det bevisar att de kan utvecklas. - Inte alls.
Kaylonerna utvecklades inte själva. Det var en modifikation.
Och rätta mig om jag har fel, men det fungerade inte på Isaac.
Det är korrekt.
Min förmåga att uppleva känslor var bara tillfällig.
Om ni tror att vi kan anlita och träna upp en armé cybernetiker
som kan lära miljarder kayloner att känna empati, så upplys mig.
Jag säger bara att vi har byggt ett vapen
med en förstörelsekraft utan like.
Och innan vi går in och knäcker ägg med en hammare
så bör vi överväga de moraliska konsekvenserna.
Jag medger att situationen är helt ny, med viktiga etiska dilemman.
Men vi bestämmer inte framtiden.
Det är en fråga för Unionsrådet.
Tills de fattar ett beslut finns inget mer att säga.
Det är rena skämtet. Varför ens diskutera det?
Det är ett stort beslut.
Hur då?
De vill att vi dör. Vi vill leva.
En enkel ekvation, vi mot dem.
Jag vet att kaylonerna led orättvisor, men jag håller med Charly.
Vi är ett lätt byte sedan vi sparkade ut moclanerna.
Lyssna, Charly, jag fattar.
Som ingenjör är jag så impad av vad du och Isaac har åstadkommit.
Men jag förstår varför folk tvekar.
Jag håller med.
Vi talar om att utrota ett folk.
Det är helt stick i stäv mot Unionens värderingar.
Och vi måste vara klara över motivet.
Gör vi det för att rädda oss själva eller är det hämnd?
Min pappa sa: "Hämnd är för barn och vildar."
- Jaha, men han fick inte sitt ben kapat. - Men ge dig.
- Det var ett skämt, förlåt. - Inte roligt.
Jag vet att Isaac är din bästa polare. Så du är kanske partisk...
Hör du... Passa dig, fänrik.
Jag ska tillbaka till min tjänst.
Om vi hade haft vapnet för ett år sen kunde Amanda fortfarande vara vid liv.
Vi har byggt och testat det. Det funkar. Nu utplånar vi dem.
Det var det hetsigaste mötet jag sett, men rådet har nått en kompromiss.
Vi ska använda vapnet som avskräckningsmedel.
Exakt vad betyder det?
Enligt Napoleon
är målet att skrämma fienden så att de ger sig, helst utan att strida.
Han var en tyrann, men där hade han en poäng.
Vi måste ta oss till Kaylon och förevisa vapnets natur
och vår vilja att använda det.
De såg vad som hände vid Xelayah.
Om inget annat är kaylonerna logiska.
Det borde övertyga dem om att acceptera en absolut vapenvila.
Och om de vägrar?
Vi får lov att använda vapnet igen för att klargöra var vi står.
Vi närmar oss Kaylon-systemet.
Gå till taktisk beredskap.
Fem kaylonskepp möter oss.
Bryggan till maskinrummet. Redo?
- Vi har full kraft. - Var redo att aktivera på mina order.
Anropa dem.
Kanalen är öppen.
Amiral Thomas Halsey från Planeternas Union.
Vi är här på ett fredsuppdrag.
Jag vill tala med Kaylon Primary.
De laddar sina vapen.
Vi är beväpnade med vapnet som vi använde senast.
Lägg ner era vapen, annars tvingas vi använda det igen.
Maskinrummet! Aktivera.
Fortsätt till Kaylon.
Med nöje, sir.
Maskinrummet, aktivera!
Vi anropas, sir.
Låt höra.
Det här är Kaylon Primary. Vi tar emot er.
Landningskoordinater har skickats.
Jag har dem.
Avvakta taktisk beredskap.
Sätt ner oss.
- Kaylon Primary. - Det stämmer.
Du ser bättre ut än senast.
En kaylons neuronmatris kan repareras i det oändliga.
Till skillnad från biologiska varelser.
- Lägg fram era krav. - De är enkla.
Sluta med er utrotningskampanj.
Upphör med era attacker mot våra skepp och världar.
Återkalla era farkoster och upphör med all vapenproduktion.
Vi kommer att placera vaktstationer i ert område så att ni håller ert ord.
Vill ni förslava oss?
Naturligtvis inte. Vi vill inte härska över er.
Vi vill få slut på våldet och skapa en grund för fredlig samexistens.
Hur vet vi att det inte är en fälla?
Vi kunde ha dödat er utan förvarning. Det gjorde vi inte.
- Varför? - Vi är inte de monster ni tar oss för.
Vi anser att barmhärtighet är "mäktigast av det mäktigaste".
Hursomhelst har ni inget val.
Lita på oss eller förintas.
Det är ett binärt beslut.
Vi har inget försvar mot ert vapen, så vi går med på era krav.
Det verkar kanske inte så nu,
men en dag inser ni att ni har fattat rätt beslut.
Vi kommer att hitta en svaghet hos ert vapen.
Tro mig, att leta efter det är en dålig idé.
Ett försök att slå ut vapnet aktiverar det omedelbart.
Det finns alltid en svaghet, Isaac.
Din existens bevisar det.
Jag informerar rådet att ni går med på våra villkor.
Vi kan utarbeta detaljerna de kommande veckorna.
Vi ses säkert snart igen.
Säkerligen.
Genom sömnens korridorer Förbi mörkrets djupa skuggor
Dansar mina tankar i irrande hopp
Jag vet ej vad som är sant Inget är bekant
Och jag gömmer mig Bakom illusionens skydd
Så jag håller väl ut
Och låtsas Att mitt liv aldrig tar slut
Och att blommor Aldrig böjer sig för regnet
Om du på livets bräde Spelar bonde eller kung
Är gränsen mellan glädjen och sorgen bara tunn
Så min fantasi blir verklighet
Jag måste vara den jag är Och möta morgondagen
Så jag håller väl ut
Och låtsas Att mitt liv aldrig tar slut
Och att blommor Aldrig böjer sig för regnet
Jag sa ju att hon kunde sjunga.
Hör på.
Jag vill gratulera besättningen för nyckelrollen ni spelade i det här.
Det är det största enskilda steget mot galaktisk fred i vår livstid,
och ni borde känna er sanslöst stolta.
Till och med Gordon.
Tack. Tack så mycket.
Det här är en sällsynt flaska med gammal rom från 2000-talet.
Pappa sa att den bara fick öppnas vid mycket speciella tillfällen.
Om han var hos oss i dag skulle han ge tummen upp för detta.
Så, skål, pappa. Nu super vi.
- Ja. - Skål!
Vad fint det här är, Kel.
Jag skulle vilja vara här jämt och glömma rymden.
Pappa lämnade det i gott skick.
Ed och jag semestrade här när vi var gifta.
Det var ett tag sen. Jag saknar det.
Det tror jag säkert.
Du gör fel, säger jag ju.
Jag gör precis som de visade.
Knappast. Vi har ju inte knäckt skalet!
Skrik inte på mig. Jag ska komma åt köttet.
Behöver du hjälp, Bortus?
Här.
Varsågod, kompis.
Tack.
Nu ser vi dåraktiga ut.
Varför lyser himlen grön?
Det är ett fenomen som kallas norrsken.
När laddade partiklar från solen kraschar i atmosfären,
når molekylerna ett energirikt tillstånd.
Jag har aldrig sett nåt så vackert.
Jorden är full av överraskningar.
Du, Isaac. Visa Karlavagnen.
Det är en asterism i stjärnbilden Stora björnen.
Hej.
Mår du bra?
Ja, sir. Tack.
Du och Gordon borde sjunga igen.
Kanske senare.
Okej.
Vi borde ha utplånat kaylonerna när vi hade chansen.
Tycker du det?
Jag tror att vi gör ett enormt misstag.
Det är du inte ensam om.
Tror du att vi nånsin kan lita på dem?
Vi måste ge vapenvilan en chans.
- Du måste tycka att jag är hemsk. - Nej, det gör jag inte.
Du är en fantastisk officer som har gjort enorma framsteg
sen du kom ombord.
Det har inte varit lätt.
Jag tror inte att de är onda.
Timmis visar att de kan förändras. Och Isaac med.
Men resten av dem, ja,
vi har inte precis hjälpt dem mot ett moraliskt uppvaknande.
Vi har tvingat dem.
Tänk om de hittar en svaghet?
Då har vi saboterat vår enda räddning.
Det är Unionens grundprincip att inte döda om det inte är tvunget.
Det var det inte.
Jag hoppas att vi inte dör av våra höga ideal.
PLANETERNAS UNIONS HÖGKVARTER
Underjordisk nivå 32.
- Kan jag stå till tjänst? - Jag har order om att flytta vapnet.
Vi har inte hört något.
Konstigt. De borde ha nått er för en timme sen.
Kolla säkerhetsloggen.
Vi har ont om tid.
Team Echo. Vi har vapnet och är på väg.
Uppfattat.
- Hej. God morgon. - Hejsan.
Jag ville se soluppgången.
Wow! Det är verkligen vackert.
Solen går upp för en ny tidsålder.
Det verkar så.
Ända sen vi förlorade moclanerna gav kaylonerna mig magknip.
Jag undrade hur mycket tid vi hade innan de var efter oss.
Och nu är det över.
Vad ska vi stressa över nu?
I dag? Bakfylla.
Ja, verkligen.
Såna här morgnar är jag avis på Talla.
- Ingen lever? - Japp.
Vi föddes på fel planet.
Kommendörkapten.
God morgon, amiral.
Har du Ed där?
Han sover fortfarande. Vad gäller det?
Väck honom och samla teamet. Vapnet har blivit stulet.
Ni är sen.
Problem?
Inget jag inte kunde klara av.
- Och vapnet? - Det är i skytteln.
Säkra det.
Jag ser att ni har en ny vän.
Vänner är svåra att få nuförtiden.
Det är sånt som händer när ni godkänner kidnappning och tortyr.
En principfast förrädare.
Vilken hedervärd varelse.
Det här är inte förräderi utan raka motsatsen.
Jag tror på Unionens ideal, men mina landsmän har begått ett misstag.
Förr eller senare kommer kaylonerna att hitta ett försvar mot vapnet,
och då förlorar vi vårt övertag.
Unionen gör inte det som krävs.
Men det gör ni.
Om vapnet är allt det ni säger, amiral,
så lovar jag er kaylonernas utrotning.
Vapnet har ingen instruktionsbok.
Just nu är de enda som kan använda det Isaac och fänrik Burke.
Det kan jag inte hjälpa er med. Era forskare får lösa det problemet.
En anläggning har förberetts.
Då finns det inget mer att säga.
Och vad gör en amiral från Unionen
efter att ha gett bort nåt så värdefullt?
Åker hem till jorden och överlämnar sig.
- Han kommer att skvallra om vår allians. - De blir varse den snart nog.
Det kommer att injaga skräck i mångas hjärtan.
Ja, men det är onödigt att skynda på avslöjandet.
Jag pratade med vakthavande. Ingen bröt sig in, de använde befälskoder.
Ni kan sluta leta.
Klockan 2300 flög en skyttel mot krillernas område.
Med den här befogenheten.
Herregud.
Han inställde sig inte i morse och är försvunnen.
- Det var hans koder. - Varför skulle han göra så?
Jag ville inte heller tro det, men Perrys syn på rådets beslut var ingen hemlighet.
Han har alltid gått emot de mer progressiva i amiralitetet.
Men vem fan kunde ana att han skulle slänga bort hela sitt liv?
Om han tänker använda vapnet...
Vi behöver svar. Fort.
Vi närmar oss skyttelns koordinater.
Gå till underljushastighet.
Ser du nåt?
Jag ser spår av karbonater och metallsilikat-partiklar.
Rymdstoft?
Eller vrakdelar.
Jag ser tecken på metallrester.
Och vapensignaturer.
- Vilka vapen? - Krillvapen, verkar det som.
Och moclanska.
Bekräfta avläsningen, Isaac.
Bekräftat. Uppgifterna stämmer.
Jösses.
En allians?
- Det är som Molotov och Ribbentrop. - Det var bara en tidsfråga.
Det är verkligen illa.
Perry lämnade över vapnet
till de som han visste skulle använda det.
Men de har inte Isaac och Charly. Hur kan de använda det?
De söker upp dr Kalba.
En mycket erkänd vapenexpert.
Många ser honom som den mest lysande moclanska forskaren nånsin.
Om jag hade tagit vapnet, skulle jag ta det till honom.
Vart då?
Han är chef för en forskningsutpost på Draconis 427.
Moclus kan ha stängt ner anläggningen sen de uteslöts från Unionen.
Annars hittar vi honom där.
Sätt kurs, högsta möjliga hastighet.
Våra störningssystem är väl på full styrka?
Det kan jag bekräfta. Men vi bör inte stanna för länge.
Med tanke på alla stridsskepp i omlopp har de nåt viktigt där nere.
Anläggningen är i bruk.
Jag ser en substantiell kraftkälla.
Vilken sorts kraftkälla?
Det verkar vara en kvantkärna.
En av de största jag sett.
Om kärnan är tillräckligt stor
kan den öka vapnets räckvidd med tusentals ljusår.
De kan utplåna kaylonerna.
Vi behöver hjälp.
Är detta er sorts humor?
Dessvärre inte.
Då har er vårdslöshet satt vår fortsatta existens i fara.
Ni måste genast återta vapnet.
Gud vet hur ironiskt det där var, men jag håller mig fokuserad.
Om krillerna och moclanerna har gått samman är det en ny maktbalans.
I öppet krig är unionsflottan chanslös.
Ni föreslår en allians.
Vi har redan talat med rådet. De tänker skicka en full styrka.
Med er vid vår sida kan vi ta oss förbi deras försvar,
infiltrera utposten och hämta vapnet.
Men vi måste handla snabbt medan vi kan överrumpla dem.
Om ni är på vår sida.
Eftersom ni är så inkompetenta
är det kanske bäst att vi hämtar vapnet själva.
Det funkar bra för mig.
Om vapnet har armerats
så måste jag eller fänrik Burke vara där för att desarmera det.
Vad säger ni?
Återigen lämnar ni oss utan alternativ.
Vi går med på den här tillfälliga alliansen.
Det gläder mig.
Vi skickar möteskoordinaterna.
Kom i tid.
Välkomna ombord på Orville. Vi kan eskortera er till mötesrummet.
Vi vet var det ligger.
Sista gången vi möttes ockuperade vi skeppet, om ni minns.
Det gör jag. Vi spöade er, om ni minns.
Följ med.
DÄCK E
Hur tänker ni hämta vapnet?
Kvantkärnan finns 500 meter innanför den sydöstra skyddsgränsen.
Tyvärr ligger kammaren djupt under jord och är tungt bevakad.
Om vi lyckas ta oss in, kan Isaac och jag skanna efter vapnet.
- Vapnet är nära kvantkärnan. - Men hur tar vi oss in?
Det finns en tunnel som går upp till ytan.
Den är vår bästa chans.
Om marktruppen ska dit obemärkt behöver vi en stor distraktion.
Vi måste uppehålla deras skepp.
En skvadron Pterodoner skyddar skytteln.
Sen hittar vi och hämtar vapnet.
- Och om det inte går? - Då får vi förstöra det.
LaMarr och Malloy leder skvadronen.
Jag leder marktruppen med Isaac, fänrik Burke och örlogskapten Keyali.
Unions-och kaylonflottorna uppehåller krillerna och moclanerna
så länge det behövs.
Några frågor?
Jag följer med landningsgruppen.
Jag antog att ni skulle leda er flotta?
Kaylon Secondary leder våra styrkor.
Vi har en kaylon och behöver inte en till.
Tvärtom är Isaac opålitlig.
Vi litar på Isaac men inte er.
Ni tappade bort vapnet en gång.
Jag ska se till att det inte händer igen.
Följ Kellys order till punkt och pricka.
Annars ger jag henne lov att skjuta er. Uppfattat?
Gör som jag säger så går allt bra.
Nåja.
Kapten, skepp närmar sig.
- Vilka tillhör de? - Unionsfarkoster. Tungt beväpnade.
Visa mig.
Meddela flottan och kanslern.
Inta stridsformation.
Lås era vapen.
Nittio sekunder till nedsläpp.
- Deflektorerna fungerar. - Håll kursen.
Mercer till marktruppen. Klara för start.
Vi är klara för start.
Tre unionsskepp har oskadliggjorts och avbryter sin attack.
Det här är snart över.
Lägesrapport?
En ny attackvåg från alla håll.
Sir...
Det är kaylonerna.
Avis hjälpe oss.
Marktruppen, avgå!
Uppfattat. Aktivera kamouflage.
Nu kör vi.
Mercer till LaMarr. Skytteln är iväg.
Ja, sir.
Gruppledaren till alla piloter.
Dags att flyga.
Uppfattat! Det är hög tid att vi testar farkosterna.
Gruppledare, skytteln följer er kurs.
Uppfattat.
Vi går in i atmosfären.
John! Vi har jaktfarkoster efter oss!
Gruppledare till skvadronen. Fiender!
- Skydda skytteln till varje pris. - Uppfattat.
- Uppfattat.
Fiender klockan tre!
Kom igen.
- Jag fick honom! - Dubbelträff!
Tiotusen meters höjd.
Niotusen.
Håll henne stadig.
- De är på dig, Murphy! Dra upp! - Uppfattat.
Sjutusen meter.
Vi tappar kraft.
- Vi måste bort från korselden. - Vi har ingenstans att ta vägen.
- Vi kan inte landa utan reservkraft. - Då förlorar vi kamouflaget.
- Vi blir en måltavla. - Annars störtar vi.
Har vi rymddräkterna?
Okej, vi kör!
Gruppledare till kayloner.
Kom ner hit! Vi behöver stöd.
KOMFREKVENSER
Med nuvarande höjd på 8 000 meter
måste vi först falla fritt och sen aktivera omvänd dragkraft.
Tryck på knappen innan ni träffar marken. Lycka till.
Skytteln har träffats.
- John, vad är det som händer? - De hann ut i tid.
Fortsätt understödselden.
- Ingången är låst. - Ur vägen.
Jag har hittat kvantkärnan 900 meter i nordvästlig riktning.
- Charly? - Det finns fler korridorer.
Den mest direkta tar sex minuter.
Led vägen.
Det måste finnas en annan väg!
Det finns fler tunnlar 50 m söderut. Det är en omväg, men vi kommer fram.
Gå, med Isaac. Vi ses där.
När är det klart?
När laddningssekvensen börjar tar det åtta minuter för vapnet
att hämta kraft från kvantkärnan.
- Och sen? - Sen aktiveras det.
- Och våra sändare skickar ut signalen. - Bra jobbat.
Vi har inkräktare i anläggningen!
Skicka alla vaktgrupper till ingångarna.
Dr Kalba, när jag är tillbaka
väntar jag mig att varje kaylon inom 10 000 ljusår är död.
Jag ska göra mitt bästa.
Koppla upp sändarna.
Utposten kör igång sina sändare.
Mercer til Malloy. Kan ni skada dem?
Vi har en hel division kriller efter oss, men vi kan försöka.
Malloy till LaMarr. Begär tillstånd att ställa om vapnen för markattack.
Det går bra!
Fortsätt. Jag täcker dig.
Vi närmar oss målet.
Tre kriller är efter oss!
Niohundra meter till sändarna.
Sikta mot stödmasterna.
Fan också! Sköldarna är för starka.
Vi måste hitta en svag punkt.
- Se upp, Gordon! - Jag ser honom!
Håll avståndet!
- Han hänger kvar. - Vänta, jag kommer.
Kom igen.
- Kör när du vill! - Jag försöker.
Kom igen. Låt mig skjuta dig!
Om du vill leva, beordra ditt manskap att ge sig.
Det är din enda varning.
Jag gör det. Men jag behöver min skannare.
Mycket långsamt.
Kvantkärnan är på full kraft.
Börjar nedräkningen.
Jag har målet i sikte!
Moclaner klockan sex.
Femhundra meter till mål.
Kriller rakt framför dig.
Helvete. Bromsa!
Sektor 22-alpha har slocknat.
Glöm den delen, jag kringgår den.
Vidta motåtgärder.
Gruppledare till skvadronen! Avbryt! Jag upprepar: avbryt!
Det är lönlöst.
Sändarna är för starkt hållna.
Flytta er från kontrollborden.
Är ni dr Kalba?
Ja.
Avbryt omedelbart nedräkningen.
Det kan jag inte.
Varför inte?
Armaturen är låst till kvantkärnan. Den kan inte kopplas isär.
Ni kommer försent.
- Han har rätt. - Stäng ner kvantkärnan.
Det tar flera timmar. Den har obrytbara säkerhetskoder.
Det får vi allt se.
Du går mig på nerverna.
Du blir så lätt arg.
Är det vad som kostade dig ditt äktenskap?
Det där funkar inte.
Du behöver balansera dina känslor.
Och du behöver hudvård.
Vapnet aktiveras om 5,3 minuter.
Varje gång vi knäcker en kod, aktiveras en ny. Vi hinner inte.
Vad gör du?
Tänker fyrdimensionellt. Min grej.
- Jag förstår inte... - Håll tyst och låt mig jobba.
Varför dödade du honom inte?
Det var inte nödvändigt.
Du skulle kunna lära dig av Isaac.
En gåva till Avis.
Det var på tiden.
Rapportera!
Vapnet aktiveras om tre minuter.
Det och kärnan går inte att stänga ner. Jag försöker överbelasta.
Det skulle slå ut dem båda.
Låt er inte luras!
- De dödar oss alla... - Ta henne härifrån.
- Klarar du det? - Jag tror det.
Problemet är att när de exploderar stryker hela anläggningen med.
Ge er av.
Va? Vi åker inte utan dig, Charly.
- Sätt en timer. - Det är inte så enkelt.
- Hitta på nåt annat. - Det är enda sättet.
- Det är en order! - Jag har mina order!
Desarmera vapnet med alla nödvändiga medel.
Om du inte går emot dem, backa och låt mig göra mitt jobb.
Sir.
Ni har två minuter på er. Gå!
Fly om du kan.
- Var är den närmaste skytteln? - Ditåt.
Jag avläser en kraftökning i utposten. Det är kvantkärnan.
Grayson till Orville.
Signalera alla skepp att dra sig tillbaka! Stick ifrån planeten!
Uppfattat.
Jag är här, Amanda.
Utsikt över aktern.
En krill-skyttel anropar oss.
Få upp skärmen.
Begär tillstånd att docka.
Det går bra, Kelly. Vad hände där nere?
Vi kunde inte desarmera vapnet. Vi fick förstöra det.
Var är Charly?
Vi...
Vi kunde inte få hem henne.
- Är du okej? - Ja.
Teleya är i sjukstugan.
När Claire är klar, tar Talla henne till arresten.
- Du borde gå till sjukstugan. - Jag klarar mig.
Vad händer nu?
Lämnar ni oss ifred?
Eller fortsätter striden?
Primary.
Du fick en fråga.
Den biologiska varelsen valde att dö.
- Varför? - För att rädda dig.
Förtydliga.
Det finns inget att förtydliga. Du har svaret.
Det går inte ihop. Var snäll att förklara.
Hon offrade sig så att kaylonerna kunde leva.
Varför gjorde hon det?
De här biologiska varelserna är inte som våra skapare.
Det är det jag har försökt säga.
De är värda att ha kvar.
De är mina vänner.
Vi kan ha gjort fel i vår utvärdering.
Hon hatade er för det ni gjort, och ändå offrade hon sitt liv för er.
Så nog fan har du fel.
Dig blir man tydligen inte av med.
Ni har ingen rätt att kvarhålla mig.
Om vi inte hade stoppat dig, hade du begått folkmord.
Där är min rätt.
Jag ville upplysa dig om att vi tar dig tillbaka till jorden.
Du behövde inte komma hit för att säga det.
Jag kan inte skydda dig den här gången, och det vill jag inte heller.
Men du verkar ha glömt någon.
Anaya är i säkerhet.
Du kommer att ställas inför rätta för krigsbrott. Sen vet jag inte mer.
Men hon behöver ett hem.
Det kan jag ge henne.
Släpp mig
så ordnar jag det.
Du är föraktlig.
Och du är en sentimental idiot.
Är jag sentimental för att jag bryr mig om vår dotter?
Du kan inte överge henne.
Fullföljandet av ett gudomligt syfte är viktigare än familjeband.
En dag förstår Anaya det.
Och så länge jag är fånge,
så lovar jag...
Du får aldrig se henne.
Om ni väljer att gå med på en allians
kan vi erbjuda kaylonerna en provisorisk plats i Unionsrådet.
Ni får uttrycka er i politiska beslut.
Efter ett tag, om ni är pålitliga och om rådet anser att det är lämpligt,
får ni fullt medlemskap i Unionen om ni så önskar.
Det är en möjlighet att forma framtiden.
Inte bara för er värld utan tusentals andra.
I gengäld väntar vi oss militärt stöd
mot den nya moclan-krill-alliansen.
Vi har granskat er organisation och dess historiska beslut.
Det ni kallar representativ demokrati är ett ineffektivt styre.
Kanske det.
Men det som talar för demokrati
är att alla andra styrelseformer är sämre.
Över tusentals år, på tusentals planeter,
har ingen kommit på nåt bättre
för att se till att de starka inte dominerar de svaga.
Åtminstone inte länge.
Vi godtar era villkor.
Vi har samlats här för att minnas en stupad kamrat.
En som lämnade oss för tidigt.
Fänrik Charly Burke tilldelas Unionens tapperhetsmedalj postumt,
för hennes orubbliga pliktkänsla...
...och för att hon gjorde den yttersta uppoffringen i strävandet efter fred.
Ingen medalj ger oss henne tillbaka.
Men vi kan erkänna vår skuld...
...till en lysande unionsofficer...
...och en enastående människa.
Vem vill inleda talen?
Jag har nåt att säga.
Dr Finn har hjälpt mig att utforma talet,
men innehållet är mitt eget.
Jag antar att det kommer att duga.
Fänrik Burke älskade pannkakor.
Hon åt dem med smör, men utan sirap
och hon var likgiltig inför bär eller andra pålägg.
Som barn var pannkakor hennes älsklingsfrukost.
Jag tjänade med fänrik Burke
i 257 dagar, 17 minuter och 49 sekunder.
Men jag förstod henne aldrig riktigt.
Hon var smart, för en biologisk varelse.
Hon såg universum på ett sätt som andra inte kunde.
Fänrik Burke såg mig som en fiende.
Men trots fientligheten
valde hon att rädda mitt liv när ingen annan kunde det.
Och i de sista sekunderna av sitt liv
visade fänrik Burke sin sanna natur för hela galaxen.
Full av integritet
och osjälviskhet.
Och i hennes uppoffring
inspirerade hon Unionens fiender
att bli vänner.
Hennes existens var kort.
Men liksom en första dominobricka som läggs ner,
kommer hon att märkas långt in i framtiden.