EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Så jag sa till hans lärare, mrs Garner:
"Vill du flytta upp Max en årskurs? Men skolåret har redan börjat."
Och hon sa: "Max ligger så långt före att årskurs fem är slöseri med hans tid."
Har hon inte skrutit klart än
om att Max hoppar över en årskurs?
Okej, dr Reubenstein, du ska få avsluta rotfyllningen.
Får en mamma inte vara stolt?
Det finns stolt och sen det du gör.
Max verkar se fram emot att få umgås med äldre barn.
De enda äldre barnen jag var med när jag var i hans ålder var ni två.
Som tur var så var du omogen.
Det är inte sant.
Titta. Jag skrev "snor" med mina flingor.
SNOR
Max föddes som en 40-åring.
Snarare 80.
Häromdan sa han till mig: "Njut av dagarna, de går så fort."
Sen fick jag en dollar.
Vad gör ni uppe i tid?
Jag ville inte vara det. Max gick upp tidigt och gjorde peeling.
Sen kom han in till mig och lånade min fuktkräm och kallade den "apoteksskräp".
God morgon, moster, bror, mor och Gibblers.
I ingen särskild ordning.
Du tog en tredelad kostym.
Det är en ny skola med nya barn.
Man kan bara göra ett första intryck.
Mitt första intryck var att imitera Barack Obama.
Försök slå det.
Oj, bakdörren är också alltid öppen.
Hej, Ethan. Tack för att du skjutsar oss.
Jag längtade efter dig.
Lägg av. Det är för tidigt för det där.
- Hej då, mamma. - Hej då!
Ni undrar nog varför jag kallat hit er.
Nej.
Kallade du hit oss? Jag kom för en gratis smörgås.
Vi har ett problem.
Åh, nej.
Finns det pungråttor i köket igen?
Fanns det pungråttor i köket?
Steve pratar.
Ni vet ju att Uncle Monty's har en smörgåsätartävling varje år,
då vi tävlar mot en kund om gratis smörgåsar?
Jag är delägare i Sandwich Emporium och har aldrig hört talas om tävlingen.
Oj, ni måste verkligen läsa min deli-/fotvårdsblogg,
Kött och fötter.
I åratal var Uncle Monty oslagbar,
tills det kom en kund med en aptit som var större än Uncle Monty själv.
Vem kan matcha Uncle Montys legendariska ätkapacitet?
Berkowitz.
Nu när vi äger butiken måste en av oss utmana honom
för att återta den eftertraktade trofén Gyllene Mackan.
Han äter till och med en macka på bilden.
Vi kunde inte hitta nån bild där han inte åt.
Hur var din dag?
Du är inte Max.
Jag är inte Max men jag gillar en torr kaka.
De är inte torra. Det är biscotti.
Vilket är italienska för "torra kakor".
De är till Max och mig och vårt "första dan i skolan"-snack.
Vi snackar, smaskar... Jag kallar det smasksnack.
- Vad är din årsbudget för banderoller? - Det vill du inte veta.
Där är han.
Dags för smasksnack. Hur var din dag?
Bra.
Vart ska du? Jag har te, biscotti...
Och till och med bilder på dina lärare så vi kan spela Vem undervisar vad?
Tunn mustasch, smal slips... Biologi, eller hur?
Visst. Jag har läxor.
- Det där var konstigt. - Jag vet!
Han har aldrig skjortan utanför.
Redan som bebis var tröjan instoppad i blöjan.
Jag vet vad som hände.
Jackson gick igenom samma sak.
Vi har precis bevittnat typiskt beteende för mellanstadiepojkar.
"Bror."
"Det var pinigt."
"Game over."
"Fett."
Ikväll får vinnaren av familjens ättävling äran att representera Uncle Monty's.
Från tidernas begynnelse har stora ögonblick uppstått ur stora möjligheter.
Okej, knip igen, Mighty Ducks.
Nu när Jimmy är borta så vinner Jackson såklart.
Minns ni hur mycket vitkålssallad han åt när han fyllde år?
Jag visste inte att den var till alla.
Den låg i en serveringsskål med en jättesked.
Stephanie har en poäng. Vem äter mer än en tonårspojke?
Vad sägs om en 40-åring som knäckte sin Zumba-klass?
Ursäkta mig. Jag är känd för att äta mackor.
I 20 år var det allt ni visste om mig.
Vänta. Jag, då?
Vadå?
Jag har lika stor chans att vinna som alla ni.
Gulligt.
Vi ska lösa det här på gammalt vis, genom att äta hoagies.
Okej, klara, färdiga...
...kör.
Fem, fyra,
tre, två...
Släpp mackorna.
Det var en fin uppvärmning.
Vem vill göra det på riktigt?
Ramona, åt du sex smörgåsar?
Sju, faktiskt, och lite saltgurka för att stila.
Låt detta bli en läxa.
Tja...
Den nya Uncle Monty är Ramona Beatrice Gibbler.
Gör plats för Notorious RBG.
Har du ätit klart?
Här är din lunch.
Nej, tack.
Efter igår kan jag inte ens titta på en smörgås.
Fortfarande mätt?
Nej.
En macka står för alla mina misslyckanden.
Lustigt. Din mor står för alla mina.
Läget, snubbar?
Snubbar? Sa du det?
Skulle ni klä ut er i dag?
Då har du spikat amerikansk tonåring.
Ingen kaki, ingen väst.
Jättekul, Max. Gå och byt om. Du blir sen till skolan.
Det är lugnt. Jag kör det här i dag, raring.
Sa du just "raring"?
Visst, snygging.
Hände det nåt i skolan igår?
Oj! Chilla, mamma.
Jag går på mellanstadiet nu.
Jag dumpade västen och slipsen. Jag är inget barn längre.
Du liknar nån jag känner. Jag kan inte sätta fingret på det.
Hej, allihop.
Oj, de är tvillingar.
Mannen, diggar stilen.
Mannen!
Redo att hjälpa till på härbärget?
Ett ögonblick.
Mår du verkligen bra?
Jättebra.
Men kan du köpa mjukisbyxor åt mig?
Du tycker ju att mjukisbyxor är ett rop på hjälp.
Det var den gamla Max. Vi hörs.
Jag gillar den grabben.
Vänta i bilen.
Ramona, raring, sätt dig ner. Det är dags att berätta sanningen.
Är det nåt fel?
Ja.
Du har mer av våra gener än vad som anses vara säkert.
Antalet smörgåsar du åt igår
är ingen anomali.
Du kommer från en lång rad tävlingsätare, på båda sidor.
Okej, om jag har den här superkraften,
så vill jag använda den till att göra nytta.
Att vinna ättävlingen blir ett perfekt tillfälle
att visa världen att kvinnor klarar allt.
Som att slå Berkowitz.
Men du måste vårda och finslipa den här gåvan.
Och tro.
Jag tror!
Gör mig nu till en mästare.
Femtiotvå.
- Femtiotre. Du klarar det. - Kom igen. Snabbare!
Femtiofyra!
Gibblers ger inte upp!
- Snabbare! - Mer!
Ja!
Bra jobbat. Du fixar det!
Det är mycket folk här.
- Var är Max? - Han är där.
Känn dig blåst!
Är det Max? Han har på sig shorts.
Jag har aldrig sett hans knän.
Han berättade för DJ att han har bytt debatt mot träslöjd.
Sen drog han ett pruttskämt.
Vilket?
Jag menar, hur hanterar DJ allt?
Hon är och handlar mjukisbyxor åt honom
och ifrågasätter alla val hon gjort som förälder.
Välkomna, allihop,
till Uncle Monty's årliga mackätartävling.
I det här hörnet, vår regerande mästare, Berkowitz!
Ja! Berk!
Och nu, vår utmanare.
Hon är begåvad, rar och älskar att äta.
Ramona Gibbler!
Äntligen möts vi, Berkowitz.
Hur är läget, lillan?
Borde inte du äta mellis?
Har du vad som krävs?
Ser det inte ut så?
Du har rätt. Jag tar tillbaka frågan, men behåller attityden.
- Hej, Ramona. - Ethan.
Du är här!
Varför är du här?
För att heja på min fantastiska flickvän.
Du behöver verkligen inte göra det.
Jag vill inte missa det här.
Okej, ätare. Smörgåsarna är klara.
Toppen.
Ursäkta ett ögonblick.
Ramona!
Hon la sig, jag visste det!
Berkowitz vinner!
Okej, inte så bråttom.
Jag ska kolla hur hon mår.
Skynda på. Jag vill inte komma försent till spinningen.
Såg du inte skylten? Bara anställda.
Kom igen. Ingen jobbar ju här på riktigt.
Vad hände?
Ingen stor grej.
Det är bara en mage- och andningsgrej och en...
...svettgrej. Jag svettas, eller hur?
Det är bara prestationsångest.
När du är på plats släpper nervositeten.
Ethan får inte vara här.
Nu förstår jag.
Ethan kommer att se när jag trycker i mig mat,
och jag vet att jag ska vara en krigarkvinna, men...
...jag vill inte att min kille ska se mig så...
Okvinnlig?
Ja.
Och jag hatar mig själv för att jag bryr mig.
Jag trodde inte att jag brydde mig om sånt.
Jag är en skam för mitt kön.
Nej.
Nej, det är du inte.
Du är ditt kön.
Kvinnor får blandade signaler. Vi ska vara en av killarna,
men när vi är det blir killarna rädda.
- Det är irriterande. - Och tröttsamt.
Något av det mest befriande jag nånsin gjort,
är att sluta bry mig om vad folk tycker.
Även DJ?
Det vore att ta i.
Så...
...om en kille tycker att det är fel att jag tävlingsäter mot en man på 150 kg,
så är han fel för mig.
Så sant, syster.
Kom hit.
Gå nu ut dit och ät som en tjej.
Heja, Ramona!
Du är en Gibbler med gåvan att glufsa, så glufsa på, Gibbler!
Du har honom nästan. Krossa honom nu, Ro-Ro.
Ro-Ro? Använder han fåniga smeknamn nu?
Ger du dig, lilla Debbie?
Önsketänkande, Knäppowitz.
Du klarar det, Ramona!
Okej, tre, två, ett!
Släpp smörgåsarna.
Berkowitz, 12 smörgåsar.
Ja! Personbästa!
Berkowitz vinner! Ja!
Ramona Gibbler åt 13 smörgåsar.
Ja! Gibbler vinner!
Ramona Gibbler återtar Den Gyllene Mackan åt Uncle Monty!
Hon gjorde det!
Du är ganska tuff.
Tack, pysen.
Det var kalkonen också.
Jag ska recensera den.
Det var det häftigaste jag sett.
Verkligen? Äcklade det dig inte?
Du kan aldrig äckla mig.
Hör på, allihop!
Det finns ingen pungråtta i köket.
Men, snälla, gå omedelbart innan ni blir bitna
av en icke-pungråtta.
Titta här.
Max bad mig köpa byxor med elastiskt midjeband.
Jag ville inte säga det, men jag hörde honom rapa hela alfabetet.
P till Z var kämpigt, men han grejade det.
Vad har jag gjort?
Jag pressade honom för hårt.
Jag hade så höga förväntningar,
och jag var säker på att han skulle kunna hantera det här hoppet.
Jag är en hemsk mamma.
Nej, det är du inte.
Du gjorde det du trodde var bäst.
Och du tänkte fel.
Tack för det, Kimmy.
Ingen hade kunnat förutse den här vändningen.
Jo, jag hade nog kunnat det.
Du?
Jag tror jag vet vad det handlar om.
Det är ju utflykten till Fisherman's Wharf igen.
Självklart.
Definitivt utflykten till Fisherman's Wharf.
Kom.
Du har vilselett mig länge nog, Calvin Klein.
Det är över.
Du, Max.
Jag köpte mjukisbyxorna och tröjan med en sportlogga.
Grymt. Jag har rensat mina kläder för att få plats med dem.
Har jag nånsin berättat om utflykten
som Kimmy och jag gjorde till Fisherman's Wharf?
Vi gick i trean...
...och Kimmy satt ensam på bussen i sin klassiska bacon- och äggsjal.
Därför var jag ensam.
Alla retade mig.
Ingen ville sitta bredvid mig för de tyckte att jag var konstig.
Men sen satte sig nån bredvid mig. Vet du vem det var?
Låt mig gissa. Min mamma.
Hur visste du?
Vi pratar förtroligt, och om det inte var min mamma,
så vore det rätt meningslöst.
Den där bacon- och äggsjalen var skälet till att jag visste
att jag måste bli vän med Kimmy.
Någon som hade en sån måste ju vara skoj och spännande.
Jag är en dynamisk person, Max.
Jag älskade att Kimmy var så unik.
Om hon hade ändrat sig för att passa in skulle jag aldrig ha sett henne.
Jag har ingen DJ.
På lunchrasten sa de som klär sig så här
att jag såg ut som en statist i Young Sheldon.
En statist, inte ens huvudrollen!
Jag åt lunch ensam. Alla skrattade åt mig.
Jag hörde dem hela tiden.
Max, jag är så ledsen.
Jag vet att jag alltid har varit lite annorlunda, men har aldrig brytt mig.
Mellanstadiet är väl annorlunda.
Så jag tänkte att det vore bättre att smälta in.
Då skulle de lämna mig ifred.
Jag vill ha deras namn och telefonnummer för jag ska slita dem...
Lugn, mamma björn.
Hör på...
Det kanske verkar bättre att smälta in just nu.
Men lita på mig, Max,
ungar som vi ska synas i mängden.
Livet är kanske mer komplicerat och...
...det kanske tar lite längre tid att hitta vår plats i världen,
men när vi gör det,
är den fylld med stöd och kärlek.
Max, du är unik och vi älskar den du är.
Och du kommer att hitta de i skolan och i livet
som uppskattar den äkta Max.
Precis som din mamma hittade mig.
Verkligen?
Jag lovar.
Vilken lättnad.
Förlåt, Calvin Klein. Jag ska aldrig överge dig igen.
Min pojke är tillbaka.
Varsågod, mamma.
- Du har förtjänat den. - Det gjorde vi alla.
Du hjälpte Ramona med hennes problem och Max och mig med vårt.
Ja, vi är jättebra.
För oss.
Och våra barn.
Må vi vårda deras talanger, vilka de än är.
Och må de klä sig som de vill och vara vilka de än är.
Ja, och må de bajsa en gång om dagen och sova hela natten.
- Skål. - Skål.
Det var det.
Tack.
Undertexter: Jörgen Breicha