‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אז אמרתי למורה שלו, גברת גארנר,‬
‫"את רוצה להקפיץ את מקס כיתה?‬
‫אבל שנת הלימודים כבר החלה." והיא אמרה,‬
‫"מקס כל כך מתקדם,‬
‫כיתה ה' היא בזבוז זמן בשבילו."‬
‫לא נגמרו לה כבר כל האנשים להשוויץ בפניהם,‬ ‫על שמקס קופץ כיתה לחטיבה?‬
‫כן, טוב, ד"ר רובינשטיין,‬
‫אתן לך לסיים את טיפול השורש.‬
‫מה? אסור לאימא להיות גאה?‬
‫יש גאווה, ויש את מה שאת עושה.‬
‫אבל נראה שמקס נרגש לבלות עם גדולים ממנו.‬ ‫כשהייתי בגילו,‬
‫הילדים הגדולים היחידים בסביבה, היו שתיכן.‬
‫למזלי, הייתן מאוד לא בוגרות.‬
‫זה כל כך לא נכון.‬
‫תראי. כתבתי "נזלת" עם דגני האלפבית שלי.‬
‫- נזלת -‬
‫טוב, מקס נולד בן 40.‬
‫נסי 80. לפני כמה ימים הוא אמר לי...‬
‫"תיהני מהימים האלה, הם חולפים כל כך מהר."‬
‫ואז הוא נתן לי דולר.‬
‫היי, איך זה שקמתם בזמן?‬ ‫-תאמיני לי, לא רציתי לקום בזמן.‬
‫מקס עשה טיפול פנים עם שחר.‬
‫ואז הוא בא לחדר שלי ושאל את קרם הלחות שלי,‬ ‫וקרא לו "זבל מבית מרקחת."‬
‫בוקר טוב, דודה, אח, אימא וגיבלרים.‬
‫זה נאמר ללא סדר חשיבות מסוים.‬
‫בחרת בחליפת שלושה חלקים.‬
‫אני בבית ספר חדש עם ילדים חדשים.‬
‫רושם ראשוני לא מחכה להזדמנות שנייה.‬
‫הרושם הראשוני שלי בחטיבה,‬
‫היה חיקוי של ברק אובמה.‬
‫נסה להתעלות על זה.‬
‫וואו, גם הדלת האחורית תמיד פתוחה.‬
‫היי, אית'ן. תודה על הטרמפ לבית הספר היום.‬ ‫-ממש רציתי לראות אותך.‬
‫חבר'ה, באמת. מוקדם מדי בבוקר בשביל זה.‬
‫ביי, אימא.‬ ‫-ביי!‬
‫אתם ודאי תוהים למה הזמנתי אתכם הנה.‬
‫לא, אני לא.‬
‫הזמנת אותנו?‬
‫אני כאן רק בשביל סנדוויץ' בחינם.‬
‫יש לנו בעיה.‬
‫אוי, לא.‬
‫שוב יש אופוסומים במטבח?‬
‫היו אופוסומים במטבח?‬
‫סטיב מדבר.‬
‫אתם מכירים את התחרות השנתית ב"דוד מונטי",‬ ‫כשאנו מתחרים בלקוח בשביל סנדוויצ'י
‫אני הבעלים השותף בהיכל הסנדוויצ'ים הזה‬ ‫ומעולם לא שמעתי על התחרות הזו.‬
‫וואו, אתם חייבים לקרוא את בלוג המעדנייה‬ ‫ורפואת הרגליים שלי, "בשר ורגליים".‬
‫במשך שנים, איש לא ניצח את דוד מונטי,‬
‫עד שהגיע לקוח,‬
‫עם תיאבון גדול משל דוד מונטי עצמו.‬
‫מי יכול להתחרות בתכולת הסנדוויצ'ים העצומה‬ ‫של דוד מונטי?‬
‫ברקוביץ'.‬
‫כבעלי החנות, אחד מאיתנו יצטרך להתמודד איתו‬ ‫ולנסות לזכות בגביע הנחשק, הכריך המ
‫הוא אפילו אוכל סנדוויץ' בתמונה.‬ ‫-לא מצאנו תמונה בה הוא לא אוכל סנדוויץ'.‬
‫איך היה היום שלך, מותק? את לא מקס.‬
‫אני לא מקס, אבל אשמח לעוגייה תפלה.‬
‫הן לא תפלות, זה ביסקוטי.‬
‫וזה "עוגייה תפלה" באיטלקית.‬
‫אל תגעי בזה, זה שלי ושל מקס,‬
‫כחלק ממסורת סיכום היום הראשון בבית הספר.‬ ‫אנחנו אוכלים, מנשנשים...‬
‫קראתי לזה "סנאקצ'אט".‬
‫- סנאקצ'אט -‬
‫מה תקציב הכרזות השנתי שלך?‬
‫את לא רוצה לדעת.‬
‫הינה הוא!‬
‫הגיע הזמן לסנאקצ'אט.‬
‫איך היה היום שלך?‬ ‫-בסדר.‬
‫לאן אתה רץ? יש לי תה ארל גריי, ביסקוטי...‬
‫אפילו הדפסתי תמונות של המורים שלך,‬
‫כדי שנשחק "מי מלמד מה?"‬
‫שפם דק, עניבה דקה... זה המורה לביולוגיה, ‬ ‫נכון?‬
‫שיהיה. יש לי שיעורי בית.‬
‫זה היה מוזר, נכון?‬ ‫-אני יודעת.‬
‫מעולם לא ראיתי אותו עם החולצה בחוץ.‬
‫אפילו כתינוק, הוא דחף את הבגדים לחיתול.‬
‫אני יודעת מה קרה.‬
‫ג'קסון עבר את אותו דבר.‬
‫פשוט ראינו התנהגות טיפוסית לילד בחטיבה.‬
‫"אחי..."‬
‫"זה היה מביך, בגדול."‬
‫"המשחק נגמר."‬
‫"ייט."‬
‫הערב, המנצח בתחרות האכילה המשפחתית,‬
‫יזכה בכבוד לייצג את "דוד מונטי".‬
‫משחר ההיסטוריה,‬
‫רגעים גדולים נולדו מהזדמנויות גדולות...‬ ‫-טוב, תעצור את הנאום.‬
‫ג'ימי מחוץ לעיר, אז ברור שג'קסון ינצח.‬
‫זכור לכם כמה כרוב הוא אכל ביום ההולדת שלו?‬
‫לא ידעתי שזה היה בשביל כולם.‬
‫ג'קסון, זה היה בקערת הגשה עם כף ענקית.‬
‫סטפני צודקת. מי אוכל יותר מנער מתבגר?‬
‫אולי גבר בן 40 שנתן בראש בשיעור זומבה?‬
‫סליחה...‬
‫אני יודע כאוכל סנדוויצ'ים.‬
‫במשך שני עשורים, זה כל מה שידעתם עליי.‬
‫רגע. היי, מה איתי?‬
‫מה איתך?‬ ‫-יש לי סיכוי לנצח בדיוק כמוכם.‬
‫זה חמוד.‬
‫עכשיו ניישב את זה בדרך מסורתית,‬
‫ונאכל כריכי ענק במהירות.‬
‫טוב. למקומות... היכון...‬
‫קדימה.‬
‫חמש, ארבע,‬
‫שלוש, שתיים...‬
‫להניח סנדוויצ'ים.‬
‫זה היה חימום נחמד.‬
‫טוב, מי רוצה להתחרות באמת?‬
‫רמונה, אכלת שישה סנדוויצ'ים?‬ ‫-האמת שאכלתי שבעה וגם כמה מלפפונים חמוצים,‬
‫כדי להשוויץ.‬
‫תלמדו לקח.‬
‫טוב...‬
‫אז דוד מונטי החדש היא רמונה ביאטריס גיבלר.‬
‫פנו דרך לרב"ג הידועה לשמצה.‬
‫אתה אוכל את זה?‬
‫זו ארוחת הצוהריים שלך.‬
‫לא, תודה. אחרי אתמול בערב,‬
‫אני לא יכול להסתכל בסנדוויץ'.‬
‫אתה עדיין מלא?‬
‫לא.‬
‫סנדוויץ' מסמל את כל כישלונותיי.‬
‫זה מצחיק. אימא שלך מסמלת את הכישלונות שלי.‬
‫מה קורה, חבר'ה?‬
‫"חבר'ה"?‬
‫אתה אמרת את זה?‬
‫מתחפשים היום בבית הספר?‬
‫כי אם זה כן, אתה האחוק אמריקני המושלם.‬
‫אתה לא לובש חאקי או אפודה. זה מצחיק, מקס.‬ ‫תחליף בגדים למעלה. אתה תאחר לבית הספר.
‫הכול טוב. אני נותן בראש, בובה.‬
‫הרגע קראת לי "בובה"?‬
‫בטח, פיצית.‬
‫מקס, קרה משהו בבית הספר אתמול?‬
‫וואו, תרגיעי, אימא.‬
‫אני בחטיבה עכשיו.‬
‫גמרתי עם האפודות והעניבות. אני כבר לא ילד.‬
‫טוב, אתה מזכיר לי מישהו,‬
‫אני פשוט לא מצליחה להיזכר בו.‬
‫היי, כולם.‬
‫וואו, האחוקים התאומים.‬
‫היי, גבר, יופי של בגדים.‬
‫גבר!‬
‫מוכנה להתנדב במכלאת החיות?‬ ‫-רגע אחד.‬
‫מקס, אתה בטוח שאתה בסדר?‬ ‫-הכול מעולה.‬
‫אבל אכפת לך לקנות לי טרנינג בקניון?‬
‫תמיד אמרת שטרנינג הוא קריאה לעזרה.‬
‫זה היה מקס הישן. להתראות, אחות.‬
‫אני אוהב את הילד הזה.‬
‫לך לחכות לי באוטו.‬
‫רמונה, מותק, שבי.‬
‫הגיע הזמן שנאמר לך את האמת.‬ ‫-קרה משהו?‬
‫כן.‬
‫ירשת מאיתנו גנים ברמה מסוכנת.‬
‫כמות הסנדוויצ'ים שאכלת אמש,‬
‫היא לא חריגה.‬
‫את נצר לשושלת של זללנים תחרותיים,‬
‫משני הצדדים.‬
‫טוב, אם יש לי את כוח-העל הזה,‬
‫אז... אני רוצה להשתמש בו למטרות טובות.‬
‫ואם אנצח בתחרות האכילה הזו,‬
‫זו תהיה ההזדמנות המושלמת להוכיח לעולם,‬
‫שנשים יכולות לעשות הכול.‬
‫אפילו לנצח מישהו כמו ברקוביץ'.‬ ‫-אבל עלייך לטפח ולשכלל את הכישרון הזה.‬
‫ולהאמין.‬
‫אני מאמינה.‬
‫עכשיו... תהפכו אותי לאלופה.‬
‫חמישים ושניים.‬
‫חמישים ושלושה. את תצליחי!‬ ‫-קדימה, עוד! יותר מהר!‬
‫חמישים וארבע!‬
‫גיבלרים לא פורשים. קדימה!‬
‫יותר מהר!‬ ‫-עוד!‬
‫כן!‬
‫כל הכבוד. עשית את זה!‬ ‫-כן!‬
‫- רמונה, ברקוביץ' -‬
‫היי, הגיע הרבה קהל.‬
‫איפה מקס?‬ ‫-הוא שם.‬
‫בום!‬
‫זה מקס? הוא לובש מכנסי דגמ"ח קצרים.‬
‫מעולם לא ראיתי את הברכיים שלו.‬
‫הבוקר הוא אמר לדי.ג'י שיפרוש מחוג הדיונים,‬ ‫לטובת סדנת נגרות. ואז סיפר לי בדיחת
‫איזו?‬
‫כאילו, איך די.ג'י מטפלת בזה?‬
‫היא קונה לו טרנינג בקניון עכשיו,‬
‫ומפקפקת בכל החלטה אימהית שביצעה מעולם.‬
‫כולם, זו התחרות השנתית לאכילת סנדוויצ'ים‬ ‫של הדוד מונטי.‬
‫בפינה הזו, האלוף המכהן, ברקוביץ!‬
‫כן! ברק!‬
‫וכעת, למתמודדת מולו.‬
‫היא מוכשרת, מתוקה ואוהבת לאכול.‬
‫רמונה גיבלר!‬
‫סוף סוף נפגשנו... ברקוביץ'.‬
‫מה קורה, קטנטונת?‬
‫את לא אמורה לאכול כמו ציפור?‬
‫מה, נראה לך שיש לך את מה שצריך?‬
‫אני נראה כאילו שאין לי?‬
‫אתה צודק. אני מבטלת את השאלה,‬
‫אבל אשמור על הגישה שלי.‬
‫היי, רמונה.‬ ‫-אית'ן. היי, הגעת.‬
‫למה הגעת?‬ ‫-כדי לעודד את החברה המדהימה שלי.‬
‫אני רוצה לתמוך בך.‬
‫לא היית צריך לעשות את זה, כאילו, באמת.‬
‫לא הייתי מחמיץ את זה בחיים.‬
‫טוב, אכלנים.‬
‫הסנדוויצ'ים מוכנים.‬
‫מעולה... תסלחו לי לרגע.‬
‫רמונה!‬
‫היא פורשת, ידעתי!‬
‫ברקוביץ' מנצח!‬
‫- ברקוביץ' מנצח! -‬
‫טוב, לא כל כך מהר, בסדר.‬
‫אני אבדוק מה שלומה.‬
‫קדימה, חברה.‬
‫אני לא רוצה לאחר לשיעור ספינינג.‬
‫לא קראת את השלט? "לעובדים בלבד".‬ ‫-בחייך. אף אחד לא באמת עובד פה.‬
‫- קבוצת רמונה -‬
‫מה קרה שם?‬
‫זה לא סיפור, רק...‬
‫כאב בטן ומשהו שקשור לנשימה ו...‬
‫בעיית הזעה. אני מזיעה, נכון?‬
‫זו רק חרדת ביצוע.‬
‫אני מבטיחה, כשתצאי החוצה, העצבים יעזבו.‬
‫אני צריכה שאית'ן יעזוב.‬
‫אז זה העניין.‬
‫אית'ן יראה אותי מתפוצצת מאוכל‬
‫ואני יודעת שאני אמורה להיות אישה לוחמת, ‬ ‫אבל...‬
‫אני לא רוצה שהחבר שלי יראה אותי...‬
‫כבלתי נשית?‬
‫כן.‬
‫ומפריע לי שאכפת לי שיראה אותי ככה.‬
‫לא חשבתי שאני ילדה, או אישה, שאכפת לה מזה.‬
‫אני מביישת את המגדר שלי.‬
‫לא...‬
‫לא, את לא.‬
‫את בדיוק המגדר שלך.‬
‫נשים מקבלות מסרים מעורבים.‬
‫אומרים לנו להתנהג כמו אחד מהחבר'ה,‬
‫אבל כשאנו עושות את זה, הבנים מפחדים.‬
‫זה מרתיח.‬ ‫-ומתיש.‬
‫תראי, רמונה...‬
‫אחד הדברים המשחררים ביותר שעשיתי,‬
‫היה להפסיק לחשוב מה אנשים חושבים עליי.‬
‫אפילו די.ג'י?‬
‫טוב, בואי לא נגזים.‬
‫אז...‬
‫אם מישהו חושב שאסור שאשתתף בתחרות אכילה‬ ‫מול גבר במשקל 135 ק"ג, אז...‬
‫הוא לא מתאים לי.‬
‫נכון מאוד, אחותי.‬
‫בואי הנה.‬
‫עכשיו, צאי לשם ותאכלי כמו בחורה.‬
‫- רמונה, ברקוביץ' -‬
‫קדימה, רמונה! את גיבלרית עם יכולת בליסה,‬
‫אז תמשיכי לבלוס, גיבלר!‬
‫הוא עומד להישבר, חסלי אותו, רו-רו!‬ ‫-"רו-רו"?‬
‫עכשיו הוא משתמש בכינויים לא חכמים?‬
‫את נכנעת, דבי הקטנה?‬
‫היית מת, ברקופיל.‬
‫את תצליחי, רמונה!‬
‫טוב, שלוש, שתיים, אחת!‬
‫להניח סנדוויצ'ים.‬
‫ברקוביץ', 12 סנדוויצ'ים.‬
‫כן! שיא אישי!‬
‫ברקוביץ' מנצח, מותק! כן!‬
‫רמונה גיבלר אכלה 13 סנדוויצ'ים.‬
‫כן! גיבלר מנצחת, מותק!‬
‫- גיבלר מנצחת! -‬
‫רמונה גיבלר,‬
‫היא הזוכה בכריך המוזהב עבור דוד מונטי!‬
‫היא עשתה את זה!‬
‫אתה די קשוח.‬ ‫-תודה, ילדה.‬
‫גם ההודו הזה היה קשה.‬
‫אכתוב על זה ביקורת ב"ילפ".‬
‫זה היה הדבר הכי מדהים שראיתי.‬
‫באמת? לא נגעלת קצת?‬ ‫-שום דבר שתעשי לא יגעיל אותי.‬
‫שימו לב, כולם!‬
‫אין אופוסום במטבח.‬
‫אבל בבקשה, צאו מייד לפני שינשך אתכם משהו,‬ ‫שאינו אופוסום.‬
‫תראי את זה.‬
‫מקס הכריח אותי לקנות לו מכנסיים נמתחים.‬
‫לא רציתי לומר לך, אבל קודם,‬
‫שמעתי אותו מגהק את כל האלפבית.‬
‫היה לו קשה מ-P עד Z, אבל הוא השתדל מאוד.‬
‫מה עשיתי?‬
‫טוב, הלחצתי אותו יותר מדי.‬
‫היו לי ציפיות עצומות ממקס,‬
‫וחשבתי שאם מישהו יכול להתמודד ולקפוץ כיתה,‬ ‫זה יהיה הוא.‬
‫אני אימא נוראית.‬
‫לא, את לא.‬
‫עשית מה שחשבת לנכון.‬
‫וחשבת לא נכון.‬
‫תודה רבה, קימי.‬
‫טוב, אף אחד לא צפה שהוא יילך בכיוון הזה.‬
‫למעשה, אולי אני יכולתי לצפות את זה.‬
‫את?‬
‫לדעתי, הבנתי במה מדובר.‬
‫זה כמו הטיול לפישרמנ'ס וורף שוב.‬
‫כמובן.‬
‫ברור שזה הטיול לפישרמנ'ס וורף.‬
‫בואי.‬
‫זמן רב הכשלת אותי, קלווין קליין.‬
‫זה נגמר.‬
‫היי, מקס.‬
‫קניתי לך טרנינג וחולצה עם סמל ספורטיבי.‬
‫אדיר, בדיוק נפטרתי מבגדי התינוקות שלי,‬
‫כדי לפנות מקום.‬
‫היי, חבר, סיפרתי לך על הטיול שלי ושל קימי‬ ‫לפישרמנ'ס וורף?‬
‫היינו בכיתה ג'‬
‫וקימי ישבה לבד באוטובוס,‬
‫עם צעיף הבייקון והביצים הקלאסי שלה.‬
‫בגלל זה הייתי לבד.‬
‫וכל הילדים צחקו על הצעיף.‬
‫אף אחד לא רצה לשבת לידי,‬
‫כי חשבו שאני מוזרה.‬
‫אבל אז, מישהי ישבה לידי.‬
‫אתה יודע מי זו הייתה?‬ ‫-תני לי לנחש. אימא שלי.‬
‫איך ידעת?‬
‫זו שיחת נפש, ואם זו לא הייתה אימא שלי,‬
‫אז השיחה הזו הייתה חסרת טעם.‬
‫טוב, בזכות צעיף הבייקון והביצים הזה,‬
‫ידעתי שאני חייבת להיות חברה של קימי.‬
‫כלומר, מי שעוטה צעיף כזה, חייב להיות כיפי ‬ ‫ומרגש.‬
‫אני אדם דינמי מאוד, מקס.‬
‫אהבתי את הייחוד של קימי‬
‫ולו היא הייתה מתאמצת להשתלב,‬
‫לא הייתי מבחינה בה.‬
‫טוב, לי אין די.ג'י.‬
‫בהפסקת האוכל, שמעתי ילדים שהתלבשו ככה,‬ ‫שאמרו שנראיתי כמו ניצב ב"שלדון הצעיר".
‫ניצב, אפילו לא שחקן ראשי!‬
‫אכלתי צוהריים לבד.‬
‫כל הילדים צחקו עליי.‬
‫ושמעתי אותם כל הזמן.‬
‫מקס, אני ממש מצטערת.‬
‫ידעתי שאני קצת שונה מילדים אחרים,‬
‫אבל קודם, לא היה לי אכפת.‬
‫אבל כנראה שהחטיבה היא שונה.‬
‫אז חשבתי שיהיה בטוח יותר להיות כמו כולם.‬
‫ככה יעזבו אותי בשקט.‬
‫אני רוצה שמות ומספרי טלפון של הילדים האלה,‬ ‫כי אני א...‬
‫תירגעי, אימא דובה.‬
‫תראה...‬
‫אני יודעת שנראה פשוט יותר להשתלב, כרגע.‬
‫סמוך עליי, מקס,‬
‫ילדים כמונו אמורים להתבלט.‬
‫החיים יכולים להיות מסובכים יותר ו...‬
‫אולי לוקח לנו זמן למצוא את מקומנו בעולם,‬
‫אבל ברגע שנמצא אותו...‬
‫הוא מלא בתמיכה ובאהבה אמיתית.‬
‫מקס, אתה מיוחד ואנחנו אוהבות את מי שאתה.‬
‫ואתה תמצא אנשים, בבית הספר ובחיים שלך,‬
‫שיעריכו את מקס האמיתי.‬ ‫-בדיוק כמו שאימא שלך מצאה אותי.‬
‫באמת?‬
‫אני מבטיחה.‬
‫איזו הקלה.‬
‫סליחה, קלווין קליין,‬
‫לעולם לא אנטוש אותך שוב.‬
‫הילד שלי חזר!‬
‫בבקשה, אימא.‬
‫הרווחת את זה.‬ ‫-כולנו הרווחנו את זה.‬
‫עזרת לרמונה עם המשבר שלה ו...‬
‫את עזרת למקס ולי עם המשבר שלנו.‬ ‫-כן... אנחנו באמת מוצלחות.‬
‫לחיינו.‬
‫ולילדים שלנו. הלוואי שנטפח את כישוריהם,‬ ‫יהיו אשר יהיו.‬
‫ושיתלבשו איך שירצו ויהיו מי שירצו.‬
‫כן, ושיעשו קקי כל יום וישנו כל הלילה.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫טוב, זה נגמר.‬
‫תודה.‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬