Vad hände?
Ge mig betadine, saltlösning och ett sutur-kit.
-Vad hände? -Hon skar sig. Det var en olycka.
-Jag tar hand om det. -Hur mycket blod har hon förlorat?
-Alex... -Hon mår bra. Jag tar hand om det.
Med tanke på omständigheterna
förstår jag om ni inte vill fullfölja operationen.
Men vi lärde oss mer under Jeremys operation
och virusblandningen kommer att anpassas.
-Vi har inte haft positiva resultat än. -Liz?
Jag vill ta hem henne.
-Jag förstår. -Nej. Jag vill opereras.
Älskling...
-Du säger det för att du sörjer. -Jag vill opereras idag.
Det finns inga andra kliniska studier.
lngen annan har några svar.
-Dr. Shepherd har jobbat hårt. -Meredith...
Du får inte opereras för att du vill dö med Jeremy.
Åker jag hem, då dör jag.
Jag dör om ett par veckor, ett par dagar.
Jag vill inte förlora dig.
Det gör du inte, mamma.
Jag är inte färdig än.
Pappa, han älskade mig.
Jeremy älskade mig verkligen.
Han skulle bli så arg om jag gav upp.
Snälla. Operera mig idag.
Lola, Andrew frågar efter dig. Kom med mig, är du snäll.
Mår han bra?
Nej, han mår inte bra. Han sitter fast i cement.
Cement som hårdnar för varje sekund. Hur kan han må bra?
Du bryr dig om honom.
Han är min vän.
Jag sa att han inte var det, men han är min vän.
Jag tror att han är mer än så.
Du är nog för stolt för att erkänna det inför dina vänner och dig själv.
Mamma, jag har slagit mig. Pussa det bättre.
Han har ont, han är rädd
och han behöver ha nån han känner som håller honom i handen.
Lola, håll mig i handen.
Strunta i vad de tycker. Det här är viktigt.
Vad de tycker Ã¤r oviktigt.
Jag kan inte hjÃ¤lpa honom.
Du kommer att hata dig själv för det här.
Senare.
Du kommer att hata dig själv, och du kommer att ha rätt.
-Det ser inte rätt ut. -Cristina är dyslektiker,
men hade högsta betyg i skolan och har en doktorsexamen.
-Samt åtta rekommendationsbrev. -Ser det rätt ut? Ligger de likadant?
lzzie gick på kvällskurs. Det tog henne sex år.
Och hon var volontär. Patienter skrev rekommendationer.
Vi måste härifrån innan nån upptäcker oss.
Och Alex skrev en uppsats för att komma in.
En rörande vacker uppsats
om att hans betyg inte var så bra för han hade testikelcancer.
Han har bara en pungkula. Jag har sett honom.
Han har två kulor i kulpåsen. Han ljög.
-Sluta avslöja information. -Ett poäng. Bara ett poäng.
-Hur kan de hålla dig kvar? -Glöm det!
Fotografiskt minne! Jag kan inte.
-Det blir rätt med Beth. -Hon förlorade sitt livs kärlek.
-Hur kan du uppmuntra henne? -Hur kan du avråda henne?
Jag har inte stort ego, det är du. Du har backat in mig i ett hörn.
Vad skulle jag göra, säga nej? Jag kan inte göra det.
-Hon är ett barn. -Hon dör utan operationen.
Hon dör under operationen. Det är vad du och jag gör.
Vi dödar, om och om igen.
Vi har dödat 1 2 personer och nu, på grund av dig, ska jag döda nummer 1 3.
Efter operationen är det slut.
Jag vill inte jobba med dig, se dig, prata med dig. Då är det slut.
Synk: stoffinho17
Okej, Andy, vi är redo att börja.
Vänta! Kommer...?
-Lola? -Jag kunde inte hitta henne.
-Hon hade gått för att äta eller nåt. -Sätt katetern.
Nu kommer du att känna ett tryck.
Hon gick inte för att äta. Hon ville inte komma.
Lola gillar att umgås med mig.
Hon brukade gilla det.
lnnan jag gjorde det här.
En gång tänkte hon nästan...
Det hade kunnat bli en kyss,
men jag bangade ur.
Du kanske inte behöver kyssa henne.
Nej, det gör jag. Jag behöver kyssa henne.
-Mitt liv handlar om att kyssa henne. -Katetern är inne.
De jobbar på den sista biten cement.
Tack, gode Gud. Det värsta är över, eller hur?
-Det värsta är väl över? -Gör iordning en akutvagn.
Jag har kalcium, D50 och insulin.
-Redo. -Det värsta är väl över?
Det finns en risk
att när de snälla herrarna tar bort den sista biten cement
som ligger på magen, så kan toxinerna som byggts upp
under cementen rusa till ditt hjärta,
och då kan du krascha.
Det betyder att ditt hjärta slutar att slå och du slutar att andas.
Men du behöver inte se rädd ut, för då startar vi ditt hjärta
och sätter in en slang som andas åt dig och tar dig till operationssalen.
Vi är bra på det vi gör, men ser du det varma, välkomnande ljuset,
gå inte in i det.
Då sätter vi igång.
Vi gör det på tre.
-Okej. Ett. -Akta slangarna.
Två.
Tre.
Där försvinner han. Rensa luftgångarna.
Okej. Ett.
Två. Tre.
Försiktigt.
Flusha lidokain, vecuronium och Versed.
-Bailey? -Jag intuberar.
Kör!
Jag vet inte vad du menar när du säger att hon inte ville dö.
När du satt på golvet med din mamma, vad sa hon?
Hon sa åt mig att vara extraordinär. Att hon hade misslyckats,
men att jag skulle vara extraordinär och inte vara beroende av nån.
"Var en extraordinär kvinna, Meredith." Så sa hon.
Så du blev kirurg, precis som hon.
-Ja. -Vilket betyder att du har vetskapen
-att fundera ut det här. -Men jag...
Du måste lösa det här, Meredith.
Jag lovar dig att när du gjort det, då kommer du att vara glad.
-Mitt huvud exploderar. -Få det att sluta.
-Är du arg på mig? -Nej.
-Varför pratar du med den där rösten? -Vilken röst?
Du har en röst. Jag gjorde dig en tjänst.
Nej. Du lät mig bara veta att jag fortfarande är jag.
Nästankillen.
Det enda som skiljer mig från resten av klassen är ett poäng.
Det hade varit okej om det var 50 poäng eller tio poäng, men ett?
Det betyder att jag hade det i handen och lät det försvinna.
Jag ville inte veta det. Fattar du inte det?
Nu vet jag att om jag hade kryssat för A istället för B...
Ett poäng skiljer mig från friheten. Jag har jobbat häcken av mig
för att tillgodogöra ett poäng.
Det bevisar...
Du gjorde inte mig en tjänst. lnbilla dig inte det.
Men nu vet du åtminstone att du har det som krävs.
Ja.
Bandaget på den här armen är snart klart, sen tar vi den andra.
Okej.
Jag har ordinerat Alprazolam och Clonazepam.
De kommer snart hit från psykiatrin, men det håller henne lugn.
Hon behöver inga droger eller nån från psyket.
En psykkonsult behövs för att bli inlagd.
-Nej. -Hon ska inte hem.
-Jag passade henne varje sekund. -Du borde inte passa henne.
Hon togs in under mitt namn, så jag bestämmer hennes behandling.
-Hon måste vänta... -Lämna oss ifred, din dumma jävel.
Du borde sitta ner. Det är det rasterna är till för.
-Vi står upp hela tiden. Vila benen. -Mina ben är okej.
Det är opassande att tänka på sex under en operation.
Jag konstaterar bara det jag sett hela dagen.
Den stackars killens kropp var helt innesluten i cement.
Hans ben är krossade, hans ådror och nerver är nästan bortkopplade.
Trots det var jag upphetsad.
Jag har varit upphetsad hela tiden på grund av dig och ditt sexprat.
Det var inte mitt sexprat. Det var vad jag pratade om.
-Vad? -Erica. Du och Erica.
Nej. Det är...
-Nej. -Callie...
-Vad? -Det gör inget.
Jag önskar att jag var allt nån kunde tänka på.
Du hade 1 4 rekommendationsbrev.
Cristina hade åtta, Meredith hade fyra och lzzie hade tio, men du hade 1 4.
Orden som beskrev dig... lngen hade rekommendationer som du.
Folk sa att de andra var smarta, att de jobbade bra,
och att de var duktiga, men i dina brev
stod det att du var otrolig.
Där stod det om vänlighet och noggrannhet.
Det stod om hur mycket du försöker och att du aldrig ger upp.
De framställde den sorts läkare som jag hoppas bli.
Det var en ära att läsa breven, för nu vet jag att det
som skiljer dig från de andra inte är ett fånigt poäng.
Det som skiljer dig från de andra är storhet.
Låt inte ett poäng hindra dig.
Jag är täckt med blod, prata fort.
Alex kom in med Rebecca. Hon försökte skada sig. Han tar hem henne.
-Och? -Hon måste läggas in.
-Hon behöver en psykkonsult. -Och?
-Gör ditt jobb, är du snäll. -Jag gör mitt jobb.
Jag hjälper en 1 9-åring leva.
Det är mitt jobb som kirurg. Jag tog min son till dagis på väg hit.
Det är mitt jobb som mamma. Jag frågar dig:
Vad ska du göra åt din patient? Det är mitt jobb som ST-chef.
-Varför gör du inte ditt jobb? -Jag kan inte.
-Jag vet inte vad jag ska göra. -Stevens, hon är din patient.
Han är hennes älskade. Du vet vad som ska göras.
Det är bara svårt att göra.
-Jag ska försöka. -Nej, du ska inte försöka.
Du är en läkare som tränats av mig, med alla gåvor Gud har gett dig.
Du har allt du behöver.
Varje person lär en person.
-Var är vi? -Sloan, Hahn och Torres är klara.
Vår tur.
Vi har lättat på klämman på portvenen. Bra blodflöde till levern.
-Eller hur, chefen? -Ja. Bra jobbat.
Bra, då är vi redo att...
Jag gillade ditt tråkiga vetenskapssnack bättre.
Jag är aldrig tillräckligt bra.
Vad jag än säger eller gör.
Jag ville inte göra det här.
Den här kliniska studien gör mig till ett fiasko.
Jag sviker henne gång på gång.
Du menar väl "dem" ?
När du säger " sviker henne" , menar du väl " sviker dem" ?
Patienterna?
Han behöver en embolektomi. Kalla på Hahn.
-En propp i högra lungartären. -Jag kommer åt den.
-Hahn kan bedöma det. -Jag kommer åt den.
Lungan krymper och lämnar området fritt för embolektomi.
Han är redan illa däran. Det är slöseri med tid att koppla in bypass.
Under tiden är det stopp i hjärnans flöden. Det tar sekunder.
Jag har gjort det förut, med Burke.
Jag har lovat att killen överlever.
Dr. Bailey, ta över hjärtlungräddningen.
Yang, jag är här om du behöver hjälp.
Skalpell, tack.
Du måste inte göra det här.
-Kom igen. Är du rädd, eller? -Ja.
Jag också.
Nu hoppar vi.
Okej.
-Vad hände? -Pulmonär embolism.
Så ni beslöt att Yang skulle skära upp honom?
-Hon är lite av en hjärtspecialist. -Därför skar hon igenom
-fjärde interkostala mellanrummet? -Jag kom inte in vid det femte.
-Gasbindan trycker på diafragman. -Det vore enklare
-under fluoroskopi. -Han har redan gjort TEE. Det går bra.
Du når bättre om... Glöm det. Jag gör det själv.
-Rock, tack. -Jag klarar det här.
-Nej. Om du hade... -Håll tyst och låt mig arbeta.
Låt henne arbeta, dr. Hahn.
Hade Shepherd två kraniotomier för den kliniska studien idag?
-Ja, vi förlorade den första... -Jag sa en patient till Meredith.
-Dr. Grey sa att hon talat med dig. -Gjorde hon?
-Jag kanske har fel. -Det tror jag inte.
-Läget är stabilt. -lCP ligger på 1 3.
-Vi får se. -Derek...
Hon lever fortfarande. Vi har kommit så här långt.
-Hon lever fortfarande. -Hur länge till?
-Du kan gå. -Jag stannar hos henne.
Nej, jag gör det. Du kan gå.
PATlENTRUM
Yang flög solo,
och du borde fira, för det betyder att du gör ditt jobb.
Du lär henne att rädda liv.
ST-läkare är som valpar,
ivriga och entusiastiska och du måste lära dig att lära dem
utan att krossa deras vilja.
Vill du jobba här, och med mina ST-läkare,
då måste du förbättra dig. Du måste bli en bättre lärare.
-Låt mig inte ångra mig. -Nej. Definitivt inte.
-Tack. -Valpar.
Rebecca?
Det här är dr. Shapiro från psykiatrin. Han ska undersöka dig.
Han ska ställa en del frågor medan dr. Karev och jag pratar. Alex?
-Vad sa jag? -Hon är min patient.
Jag bestämmer behandlingen. Hon går inte utan konsultering.
Försöker du ta henne utan mitt tillstånd låter jag häkta dig.
-Du kan inte låta häkta mig. -Testa.
Du är orolig, det ser jag och jag förstår det,
men du är lite oresonlig.
-Jag fixar det här. -Nej, det gör du inte. Jag gör det.
-Jag tar hem henne. -Nej.
Tänker du hålla fast mig?
-Om jag måste. Slår du en kvinna? -Om jag måste.
Alex, hon är sjuk. Hon behöver hjälp som du inte kan ge henne.
-Jag kan ta hand om henne. -Nej.
Du har ingen aning. Du kan skada henne om du tar hem henne.
Jag kan ta hand om henne, jag har gjort det här förut.
-Alex... -Hon har det svårt just nu.
Folk har det svårt ibland. Eller hur?
Jag kan mata henne och jag kan byta hennes kläder,
och tvätta henne och passa henne tills den svåra tiden går över.
Jag kan ta hand om henne. Jag tog hand om min mamma.
-Du har gjort det här förut. -Ja, jag har gjort det förut.
Jag har gjort det här förut, lzzie.
Jag var ett barn på den tiden. Nu är jag en man och gör det bättre.
-Jag har gjort det här förut. -Sluta.
Du behöver inte säga nåt mer.
BRÄNNSKADOR
-Du är tidig. -Jag gick aldrig hem.
Jag antog att du ville passa din patient. Jag trodde du var trött.
-Hur mår han? -Hans vitala funktioner är stabila.
Han har fått 1 6 liter under de första 24 timmarna.
Jag ändrade det till 1 25 ml i timmen. Urinproduktionen är 37 ml i timmen.
Han var orolig vid tre och vid fem,
-så jag gav honom difenhydramin. -Bra. Bra jobbat.
Det är inte bra jobbat.
-O'Malley? -Det är inte ett bra jobb för mig.
Att sitta vid hans säng och skriva ner urinproduktion
och ge lugnande medicin hela natten är inte ett bra jobb för mig.
Att sköta Meredith Greys provtagning är inte ett bra jobb för mig.
Det är inte ett bra jobb, för jag är bättre än så
och det vet du. Om jag inte var bra på mitt jobb
eller om jag hade det svårt och kommit efter...
Min personlighet...
Jag är inte Karev, jag är inte Yang eller Meredith.
Jag är inte hårdhudad, det vet jag.
Jag har inte en kirurgs personlighet.
Det är kanske därför du gjorde misstaget
att inte tro att jag förtjänade en andra chans
när alla andra här har fått det.
Men det är ett misstag, för jag är utomordentlig.
Jag är otroligt bra på mitt jobb. Jag misslyckades på provet,
men jag förtjänar en andra chans.
Okej.
-Okej? -Du kan göra om provet.
Okej.
Hon har inte vaknat än.
lbland tar det längre för kroppen att återhämta sig vid hjärnoperationer.
Hon kanske aldrig vaknar?
-Kan hon dö? -Det är en möjlighet,
men vi bör inte oroa oss förrän vi måste.
-När då? -Vad menar du?
När måste vi börja oroa oss för det?
Är du här ännu? Sov du i väntrummet?
Jag gillar honom.
Det gör jag, men det får han inte veta.
-lngen får veta det. -Han behöver dig, men du oroar dig för
-vad dina vänner tycker? -Vad vet du?
Vet du hur det skulle bli för oss om de visste det?
Tror du att det är lätt?
Det är bättre att vara ärlig.
Han lever. Nätt och jämt, men han lever.
Jag ringde din man.
Han säger att han tog bebisen och lämnade dig för två månader sen.
Han säger...
Du har nåt som kallas underliggande borderline-personlighetsstörning,
vilket betyder att du var bräcklig från början, så det här...
Det har antagligen varit på gång ett tag.
Antagligen sen din olycka.
Sen ändrade de ditt ansikte.
Jag hjälpte till att ändra ditt ansikte.
Du kunde inte...
Du behöver hjälp, Rebecca, men det kan inte jag ge dig.
Du får stanna här inatt och imorgon...
lmorgon blir du förflyttad till ett psykiatriskt sjukhus.
Jag tror att det är bättre.
Förlåt.
Jag försökte.
Jag ville bli bättre, för din skull.
Jag vet hur svårt du har att lita på folk
och jag ville vara nån du kunde lita på.
Förlåt.
Det gör inget. Du försökte.
Du övertalade Shepherd att operera en andra gång utan min tillåtelse?
Än sen?
Talar du så till kirurgchefen? " Än sen?"
Min mamma försökte ta livet av sig när du lämnade henne. Visste du det?
-Visste du det? -Nej.
-Jag är ledsen. Jag visste inte om det. -Hon var en suverän kirurg.
Hur kunde du göra så mot henne?
Hon var en talangfull, begåvad, extraordinär kirurg.
Meredith?
-Säg det. -Hon var kirurg.
En utomordentlig kirurg. Om hon hade velat ta livet av sig
hade hon inte skurit sig i handlederna. Hon visste bättre.
Hon hade tagit skalpellen och skurit i stora halspulsådern.
Då hade hon dött på några sekunder. Hon ville egentligen inte dö.
Hon var en utomordentlig, begåvad, extraordinär kirurg.
-Hon ville inte dö. -Vad ville hon?
-Hon ville att Richard kom tillbaka. -Varför kom han inte tillbaka?
Han visste aldrig om det och hon var för envis för att fråga.
-Vad innebär det? -Det vet jag inte.
Kan du inte berätta det för en gång skull?
Jo.
Det innebär att du är en begåvad,
talangfull, extraordinär kirurg, precis som din mamma,
men skillnaden är att du kan lära dig av hennes misstag.
Var extraordinär.
-Hon menade inte kirurgi. -Nej.
Hon pratade inte alls om kirurgi.
Håller jag mina löften?
Ja.
Minns du vad jag sa om helhetsbilden?
Ja.
Han har visst väntat hela sitt liv på det där.
Ja.
-Är det Beths röntgenplåtar? -Ja.
De här togs för två dagar sen och de här är från idag.
Ge mig skjutmåttet, tack.
Den här är mindre. Tumören krymper.
-Viruset funkar. -Herregud.
-Du måste berätta det för Derek. -Nej. Du måste berätta det för Derek.
Det är nyheter som han vill höra från dig.
Rose...
Grattis till ditt viktiga medicinska genombrott.
Det är legendariskt.
-Hej! -Ta tillbaka glittersökaren.
Jag är berusad av makten.
-Var är den? -Jag tror att den är magisk.
-Har du sett Derek? -Nej.
-Du sökte mig, dr. Yang? -Hämta bananen från mitt skåp.
Vill du att jag ska skala den åt dig?
Nej, jag ska lära dig fortlöpande kastsöm.
Ta nålen.
-Journalen, tack. -Varsågod.
Tack.
Hej.
Hejsan.
Du lever.
Ja, jag lever.
Den är inte bara för syns skull längre.
Nej.
Det är inte hygieniskt.
Lite tätare. Försök igen.
Dr. Yang, tack för...
Hur gick det?
-llla. -Ja.
Okej.
De här är till dig.
Varför ger du mig dina kliniknycklar?
Jag ger dig inte mina nycklar. Jag ger dig kliniken.
Vad?
Jag har sett helhetsbilden. Jag älskar kliniken.
Jag älskar vad den står för, vad den är.
Men jag älskar den inte lika mycket som kirurgi.
Jag älskar den inte lika mycket som att vara ST-chef.
Jag älskar den inte lika mycket som min man och mitt barn.
Jag har sett helhetsbilden.
Jag kan inte göra allt och samtidigt ha allt.
Jag måste släppa vissa bitar.
Den här biten är din.
Jag har sett dig förtjäna den här biten
på det svåra sättet, det hemska sättet.
Jag vet att jag kan ge kliniken till nån som du.
Du har blivit en fin läkare, lzzie Stevens.
Tack.
Denny Duquette Memorial Clinic är i dina händer.
Du gör mig stolt.
Derek!
Han är inte här.
Jag är inte en dålig man.
Jag vet att jag är boven i ditt drama, men jag är inte en dålig man.
Vill du fortsätta med det vi påbörjade igår?
Eller så kan du avsluta det du påbörjat.
Jag växer.
Gå. Stick härifrån.
Hej. Jag undrade om du ville gå och ta en drink.
-Jag hittar inte nycklarna. -Vi kunde kanske...
-Jag ville prata om en sak. -Jag hade de jäkla nycklarna.
Jag lade dem i väskan, men jag minns inte...
-Allt det där med Yang... -Erica?
-Vad? -Jag pratar.
Jag ville bara säga...
Meredith!
-Richard? -Jag vill komma hem.
-Richard! -Jag är en god man.
Jag är en god man.
Jag är en god man varje dag på sjukhuset, för mina ST-läkare
och för mina patienter.
Jag är en god man som begick ett misstag med en kvinna för 20 år sedan.
Jag är en god man för alla, förutom för dig. Det vet jag.
Tror du inte att jag inte vet det? Men jag är en god man.
Och jag är din make...
...och jag älskar dig.
Jag ber dig inte om att få komma hem.
Jag säger åt dig.
Jag är din make, och jag vill komma hem till min fru.
Tja...
Det var på tiden.
Meredith?
-Jag ska göra om AT-provet. -Herregud.
Jag pratade med chefen, och jag ska göra om provet.
Lexie, jag vet att jag var arg förut, men tack.
Tack. Fram med spriten, för vi ska fira.
-Jag är ledsen. -Vem bryr sig?
Nej. Jag bryr mig.
Jag är ledsen för Rebecca och din mamma.
Jag är ledsen.
-Alex... -Snälla.
Bara den här gången.
Bara inatt, snälla.
Snälla.
Vi ska gå hem.
Hem till pappa.
Ja.
Meredith?
Korkat, fånigt, idiotiskt. Tänk att jag gjorde det här.
Dumma tönt. Jäkla... Jag kunde vara hemma istället för...
-Dumma hjärnkille. -Meredith...
Var har du varit?
Jag har väntat på dig, och jag gjorde en dum, genant,
förnedrande, fånig grej och jag tänkte säga att det här
är vårt kök och det här är vardagsrummet
och det där är rummet där barnen kan leka.
Jag tänkte säga: "Jag tänkte bygga ett hus."
Men jag bygger inte hus. Jag är kirurg.
Nu känner jag mig som en töntig fåntratt.
Jag är hel och läkt, men du kommer inte.
Och nu är det förstört, för du tog sån tid på dig.
Och jag kunde inte ens hitta champagneflaskan.
Är det här köket?
Vardagsrummet?
Det är lite litet.
Utsikten är bättre härifrån.
Är det här rummet där barnen ska leka?
Var är vårt sovrum?
Jag är fortfarande arg på dig och jag vet inte om jag litar på dig.
Jag vill det, men vet inte om jag gör det. Jag ska försöka.
Jag ska försöka lita på dig.
Jag tror att vi kan vara extraordinära tillsammans
istället för ordinära isär och jag...
-Jag måste gå. -Vad?
För att kyssa dig som jag vill kyssa dig
och för att göra mer än att kyssa dig,
då måste jag prata med Rose.
Jag vill ha ett rent samvete,
så att jag kan göra mer än att kyssa dig.
Stanna här.
Rör dig inte.
Vänta på mig.
Synk: stoffinho17