Tidligere i "Supergirl":
- Hva har du der? - En henvisning til en traumepsykolog.
- Jeg har det bra, sa jeg jo. - Ta den på først.
Du er helt lik henne.
Kjære borgere. Hjertet av vår nasjon har blitt angrepet.
Supergirl. Du er nå samfunnsfiende nummer én.
Det var jo ikke deg. Vi skal finne sannheten sammen.
Det har nå gått et døgn siden Supergirls angrep mot Det hvite hus.
Det ser ut til å være hevn for vår avskaffelse av Alien Amnesty Act.
Mens hun og hennes medsammensvorne fortsetter å herje -
- er det min plikt å sørge for alle borgeres sikkerhet.
Fra klokka 19.00 i kveld innfører jeg derfor -
- portforbud inntil sola står opp.
- Håper de tar henne. - Det var ikke Supergirl.
Mennesker utendørs vil arresteres. Romvesener stoppes med alle midler.
Till Supergirl sier jeg: Overgi deg til politiet.
Vi skal bruke alle tilgjengelige ressurser -
- så rettferdigheten skal seire.
"Rettferdighet"? For noe vås.
- Hjelp meg! Jeg er fanget! - Noen trenger hjelp.
- Jeg må dra. - Du hørte ham. Det er for farlig.
Skal regjeringen hindre meg fra å hjelpe folk? La dem prøve.
- Dette er en borgerarrestasjon. - Han trenger hjelp. Legg ned...
Stopp! Den dere så på nyhetene var ikke meg.
- Vi så bildene. - Unna, forræder.
Jeg skal ikke skade...
- Du kommer til å drepe noen. - Hun dreper oss.
Ikke om jeg dreper henne først.
Er du uskadd?
Takk.
Jeg skjønner det ikke.
Du reddet meg, men angrep Det hvite hus?
Dattera mi så det. Du var en helt, men... knuste henne.
Folk tror jeg angrep Det hvite hus! De tror at jeg er en terrorist!
Årevis med hjelpsomhet ble slettet ut med én eneste løgn.
Ikke én løgn. Det er massevis av løgner.
Lockwood har kommet med store løgner i flere måneder for å skape uro.
Nå er folk livredde og vil finne rimelige forklaringer.
- Bør ikke sannheten bety mer? - Ikke når Lex er innblandet.
Han er ekspert på bedrageri. En fullendt manipulator.
Han får en til å tvile på ting man vet er sant.
Jeg tror at et samarbeid mellom oss tre -
- er vår beste sjanse til å gi deg oppreisning og fange ham.
Hvordan gjorde han det? Det var ikke Bizarro.
- Med hologram? Bildeforvrenger? - Nei, varmesignaturene stemmer ikke.
- Jeg forstår ikke... Hva vil han? - Jeg vet ikke.
Men vi skal finne sannheten og stanse ham.
Jeg har en ledetråd. Moren min fortalte meg om noe.
Lex' flukt fra Stryker's Island var ikke hans første.
Han kommer og går som han vil.
- Noen hjelper ham. - Fengselsdirektøren.
- Direktør? Unnskyld at vi forstyrrer. - Supergirl...
Jeg antar at du og miss Luthor er her for å overgi dere?
Du må nok tenke deg om.
Bestikkelser og skattefusk er galt.
Også å hjelpe en forbryter som Lex Luthor.
- Hvor er han? - Ikke vær latterlig.
- Kontonummer 832 59 1290. - På Caymanøyene.
Ja, kanskje jeg har tatt litt penger. Men jeg vet ikke hvor han er.
Du lot ham komme og gå.
- Han sa aldri hvor han skulle. - Spurte du ikke?
Han truet med å drepe meg.
- Han gjør det med alle. - FBI har alt sjekket cella hans.
De har også sjekket deg. Kanskje de overså noe mer?
Skal jeg la landets mest ettersøkte person gå forbi vaktene?
- Forsvaret er her på null tid. - Da får du avlede dem.
Mens vi undersøker Lex' celle -
- rekker du å ringe mannen din før dere arresteres.
Min mann har ingenting med dette å gjøre.
- Han kjenner ikke til kontoen. - Bra. Gi oss adgang til Lex' celle.
Da nevner vi ikke mannen din når vi kontakter myndighetene.
Jeg kan evakuere vaktene fra avdeling D i to timer.
Lex' celle er bak den døra.
Pene fyrverkerier i Washington, Supergirl.
- Det var ikke meg. - Dette er ikke noe for terrorister.
- Fortsett fremover. Du er sterk. - Velkommen til Stryker's, Supergirl.
Supergirl, Supergirl, Supergirl...
Hannibal krysser Alpene. Så pretensiøst.
Det er så enerverende å være blant Lex' ting.
Det vekker tunge barndomsminner.
Han har til og med samme sjakkbrett.
- Hva gjør du? - Det høres nok latterlig ut...
Da vi var små, etterlot Lex og jeg lapper til hverandre i sjakkbrikker.
Her er den...
Døden inntraff klokka 04.03.
- Hva er det? - Ingenting. Det er Lex som kødder.
Hva betyr tallene? 7/16/18? Er det en dato?
Ja, den 16. juli 1918.
Da tsarfamilien ble henrettet i Russland.
Lex kalte meg den tapte prinsessa. Akkurat som Anastasia.
Det er en sjakkoppstilling. Anastacia er matt.
- Lex' dagbøker. - Hvorfor skulle han forlate dem?
Fordi han visste at jeg skulle lete etter dem.
Han vet at det siste jeg vil, er å bade i minnene hans.
Han er helt skrudd, men han er i hvert fall konsekvent.
- Lockwood. - Minister Lockwood, om jeg får be.
På regjeringsnivå, ved utenriksdepartementet.
Det burde være høyrisikofange 42053 i fengslet.
- Hyggelig å møte deg også. - Hvordan kan vi hjelpe deg?
Jeg er her for å få all utenomjordisk teknologi -
- som kan hjelpe med å fange Supergirl.
Så skal dere få Supergirl hit.
- Så du kan ligge i bakhold? - Så vi kan få rettferdighet.
Selv om vi kunne kalle Supergirl hit, trenger jeg en ordre fra presidenten.
Ifølge paragraf 4, ledd A. Eller hva?
Det er det som kreves. Da hjelper vi gjerne til.
Vil dere virkelig kaste bort min tid?
Kanskje vi ikke kjenner hverandre så godt, Mr. Lockwood...
...men jeg følger alltid regelboka. Selv når det gjelder ministre.
Alpha Team. Til våpenlageret, nå.
Oberst? Hvorfor kapitulerer du? Vi fikk ham jo til å gi seg.
Han er snart tilbake med presidentens ordre.
- Vi vet jo at Supergirl er uskyldig. - Vår jobb er ikke å stille spørsmål.
Derfor skal du overlevere signalklokka Supergirl ga deg.
Om vi kan lokke Supergirl hit, må vi gjøre det.
Ordre er ordre.
Trykk to ganger, så får hun signalet.
Hallo? Jeg kommer med det samme.
- Du ba oberst Haley trykke to ganger. - Ja, kan du koden?
Ett trykk betyr "Kom hit". To: "Det er en felle. Ikke kom hit."
Så du beskytter henne. Smart.
Men Supergirl er ikke alene i fare.
Siden Lockwood var ute etter henne i dag -
- vil han nok snart be om hele romvesenregisteret.
Så jager han dem tilfeldig, ergo er mitt forslag...
...å slette romvesenregisteret.
Om du mener det.
Til jeg får Haley til å lytte til fornuft, må vi gjøre alt vi kan.
- Men vær så snill, vær diskret. - Selvsagt!
Som du svært godt vet, er ingen like diskrete som meg. Ingen!
- Nervøs? - Slett ikke.
Jeg har allerede avbestilt det i hodet tre ganger i dag.
Dr. Park er den beste traumepsykologen i National City.
Hun skrev boka om PTSD. Men jeg forstår at det er slitsomt.
Jeg har sett soldater... paralysert av det du skal gjøre.
Jeg er så stolt av deg.
Det hadde pappa også vært.
Takk.
Hei, Alex.
Så klart.
Vi ses da.
- Takk for at du ville treffes. - Bare hyggelig. Hva har skjedd?
Jeg trenger ditt råd som psykolog. Håper det går greit at jeg spør.
- Jeg kan gjøre et unntak for en venn. - OK.
Mitt befal og jeg er enige om at det foregår noe mistenkelig -
- på romvesendepartementet, og jeg prøver å overtale henne -
- om at vi ikke bare kan adlyde alle ordre.
Men hun insisterer på tjenestevei, og jeg vet ikke hvordan jeg når frem.
- Får jeg komme med en gjetning? - Vær så snill.
Ikke vær sint, vær lur i stedet.
Jeg hadde en dust som befal.
Vi var stasjonert ved en grensekontroll i utkanten av Bashur.
En dag kom en mann dit i en falleferdig bil.
Hans gravide kone satt i baksetet.
Han ville besøke regionens eneste jordmor.
Hun var knapt en kilometer unna, men sjefen brydde seg ikke.
"Regler er regler. Han har ikke rett papir."
Hva gjorde du da?
Jeg skrek om å gjøre det rette, og det førte ingen steder.
Men min sersjant overbeviste ham om at det ville vært sikrere -
- å ikke risikere livet på mannens kone og barn.
Han visste at befalet brydde seg mest om sine egne.
Man kan ikke forandre folk, men man kan finne ømme punkter.
Selv de tøffeste befalene bryr seg om noe.
Nå gjetter jeg at du ønsker at du aldri ringte meg.
Tvert imot, faktisk. Jeg er så glad for at du ikke dro.
Serveren med registret er innelåst i et hvelv på femte kjellernivå.
Alt personale må gjennom flere sikkerhetskontroller.
Første skritt er stemmegjenkjenning.
Haley er flink til å snakke, jeg er god på opptak.
Oberst Haley.
Så skannes netthinnen. Jeg kan forandre mønsteret mitt -
- så datamaskinen blir lurt.
Så kommer det vanskeligste trinnet: Den bevoktede heisen.
Etter å ha studert Ethan Hunt i "Mission Impossible" -
- er den åpenbare måten å snakke seg forbi vakten.
Ja, oberst Haley. Jeg skynder meg.
Oberst Haley er så utålmodig. Hun trenger noe fra kjellernivå fem.
SLETT REGISTER
Tenk om gjerningene mine oppdages?
Kanskje represaliene mot romvesener blir enda verre?
Om jeg derimot ikke sletter registeret -
- vil de umiddelbart utvise vennene mine.
Og om jeg ikke sletter det, hva hindrer myndighetene -
- fra å finne andre måter å ta dem på?
Sprock!
Sannsynligheten er 50/50 for at det jeg gjør er... helt feil.
Om det ikke er noen matematisk løsning -
- bør jeg kanskje prøve å finne en mer... kreativ en.
Bare månedlige utgifter. Bestikkelser til halve vaktstyrken og fangene.
Her står det bare om Superman og hans antatte fiaskoer.
- Hva er det? - Det er fra barndommen min.
En oversikt over alle tabbene jeg har begått siden jeg var fire.
Det er sånn han jobber. Jeg blir følsom, og han vinner.
Jeg klarer neppe dette.
Vi har en kikker utenfor.
Kanskje han vet noe?
Jeg forstår at jeg bør være takknemlig. Og det er jeg.
- Men...? - Men jeg er forbanna.
Jeg vet at jeg trenger å være her, men det føles så...
Jeg er Guardian.
Jeg beskytter folk, og de ser opp til meg.
Føles det som om du ikke fortjener hjelp?
Som om jeg ikke burde trenge hjelp.
Jeg burde være sterk nok til å bare glemme det.
- Har du en magisk pille mot det? - Dessverre tar prosessen tid.
I dag kan jeg hjelpe deg å begynne å takle angsten din -
- og andre negative følelser som dukker opp.
- Et beroligende verktøy. - Greit.
Det kalles bilateral stimulering.
Når du merker symptomene, hjelper det deg til å trekke deg ut.
Kryss armene og lås tommeltottenene.
Pust inn.
Pust ut.
Klapp, klapp.
Tenk på et sted der du føler deg trygg.
Bruk verktøyet, James. Kryss armene, lås fingrene.
Pust inn, klapp.
Dette er en del av prosessen.
Det krever tålmodighet, men det fungerer faktisk.
Det vet jeg.
Hei der.
Nabo med den beryktede Lex Luthor?
- Ja, det var en stor ære. - Du har jo god utsikt.
Har du sett noe mistenkelig i de siste ukene?
Alt Lex gjorde var mistenkelig.
Og nå vil du at jeg skal tyste til erkefienden hans?
Tenk på hvor godt det ville føles. Du kan bidra til at han felles.
Skal jeg stole på deg? Du er jo en forræder. Som om du ville bry deg?
Du valser inn her og gjør oss til skyteskiver.
Hele landet vil tilintetgjøre deg.
Når det skjer, gjett hvem som stryker med på kjøpet?
- Det gjør de aldri. - De vil det.
Ingen bryr seg om de små menneskene.
Selv om vi kjemper for rettferden ved å for eksempel...
...slippe hemmeligstemplede dokumenter om krigføring med droner.
Vent. Du er jo Steve Lomelli. Du stjal en masse data fra Forsvaret.
Jeg eksponerte sannheten, men måtte betale med friheten min.
- Ulikt deg, står jeg ikke over loven. - Så latterlig, jeg...
Hvor mange ganger har ikke du, som en elefant i en porselensbutikk -
- ødelagt frikjennende bevismateriale?
Begrepet for sånne som deg er "malign narsissist".
- Jeg hjelper folk. - Nei, det gjør du ikke.
Alt du rører, ødelegger du.
Nia Nal! Denne samtalen kan være vanskelig -
- siden vi ikke har snakket siden vår ødeleggende romantiske sammenkomst.
Ja, jeg har knapt kunnet spise.
Jeg har også slitt med et dilemma.
Ben Lockwood prøver å fange Supergirl.
Han vil komme til romvesenregistret.
Jeg kan slette det med det samme. Eller ikke, hvilket kan slå tilbake -
- og ramme regjeringen dobbelt. Oddsene er nøyaktig 50/50.
Hva sier magefølelsen?
At avgjørelser skal baseres på fakta, ikke på indikasjoner fra innvoller.
Vær så snill, fortell meg. Hva skal jeg gjøre?
- Om du vil ha min mening... - Nei, det vil jeg ikke.
Jeg vil at du skal si hva jeg skal gjøre.
Drøm om registerets fremtid. Finnes det eller ikke?
Si meg det og hva jeg gjorde, så jeg kan gjøre det.
Når jeg vil bruke superkreftene mine, sier du:
"Da ødelegger du romtiden."
- Men når du spør om fremtiden... - Det er ingen annen måte!
OK.
- Du ødelegger ikke registret. - Latterlig!
- Så klart må jeg ødelegge det! - Akkurat.
- Hva? - Det er svaret.
- Du må ødelegge det. - Du drømte jo det motsatte.
Jeg drømte ingenting.
Å få høre galt svar kan iblant vise deg det rette.
Invollsindikasjon. Ikke så sprøtt, eller hva?
Takk, Miss Kim. Jeg setter pris på det.
Hva er det, direktør Danvers?
Du har tjenestegjort i hele ditt liv.
Alt du gjør er for nasjonens beste. Du ser dette som en moralsk plikt.
Men noen ordre er umoralske.
Å adlyde dem gjør deg ikke til en god soldat, men delaktig.
- Det holder. - Lockwood skal lokke Supergirl hit.
Han vil henrette henne. Vi vet begge at hun er uskyldig.
Jeg vet at det er risikabelt å trosse ordre, men...
Du har mye mer enn deg selv å tenke på her.
- Hva med dattera di... - Hold henne utenfor dette!
Jeg har bare avslørt én eneste personlig detalj for deg.
Én eneste...
Nå bruker du den imot meg. Dessuten løy du om signalklokka.
Jeg vet mer enn du tror. To trykk, og hun holder seg unna.
Du utfordrer skjebnen, Danvers. En vakker dag går du for langt.
Tre av.
Hei, direktør.
Er "direktør" for- eller etternavnet ditt?
- Hva gjør du her? - Jeg fikk en alarm.
Kryptonitt i sjefens celle.
Folk som beundret meg ser meg nå som en landsforræder.
De som hater meg, godter seg over mitt fall.
Det er ikke ditt fall, det er en glipp. Det var jo ikke deg.
Vi vet at det er Lex' verk, og snart vet alle det.
Jeg, om noen, vet hvordan det er å bli uskyldig anklaget.
- Det er ikke morsomt. - Nei, det er det ikke.
Heller ikke å lese din morderiske brors dagbøker -
- og gjenoppleve traumer.
Bare Lex' håndskrift er som nåler i mine øyne.
Kanskje dette er nytteløst.
Det er nok ingen ledetråd. Lex torturerer meg bare, som vanlig.
- Nå drar vi herfra. - Nei, vent.
Du og jeg pleier ikke å gi opp. Vi skal finne noe. Vi stopper ham.
God morgen, avdeling D!
- Er det...? - Otis Graves.
Velkommen til livesendingen fra WLEX.
Vi har en gave til en heldig innringer.
Den første som anholder Supergirl, får livstid... utenfor fengselet!
Lykke til. Vi åpner linjene nå!
Om 30 sekunder blir det opptøyer.
- Jeg må finne Otis. - Jeg blir med.
Hele avdelingen er åpen. Det er for farlig.
Treskallene kan jo vise veien til Lex.
Derfor går jeg. Du må finne ut hva Lex skjuler.
Jeg sveiser igjen så ikke Otis kommer inn.
Ta dette. Det er et kryptonittskjold.
Om Lex får Otis tilbake som Metallo, trenger du den.
- Takk. Lykke til. - Det samme.
Et andre døgn med unntakstilstand begynner -
- samtidig som matmangel og økt kriminalitet rapporteres.
Dessuten har Lex Luthor rømt fra fengselet.
Bror til L-Corps direktør, Lena Luthor.
Direktør? Det haster. Du må hjelpe meg å finne...
...en psykopat.
Din drittsekk.
"Far fikk et utbrudd igjen."
Lena? Lena! Kom tilbake, nå!
"Lena stjal hans dyrebare fyllepenn for meg."
"Han hadde fått den av kongen av Jordan."
"Lena vil ha min oppmerksomhet. Så ynkelig."
"Om hun visste hvor smart hun var, hadde hun ikke trengt det."
- Hva om han finner oss? - Han kan ikke klatre når han er full.
Når jeg blir stor, skal jeg ha alle pengene i verden.
Så skal jeg bygge et hus der vi er trygge i all fremtid.
Jeg skal bygge det der oppe.
Det der er jo ikke Alpene. Hva er det du prøver å si?
Hvor er Otis Graves?
Sett slikt. Er det ikke Lee Harvey Supergirl?
Det er så lett å være grønn.
Du er ikke den eneste som kjenner en Luthor.
Hjertet mitt har vokst her inne.
Presidentens ordre: Om Supergirl er der inne, kommer hun ikke ut.
Det kalles ikke buret uten grunn.
Supergirl!
Her er Otis!
- Hvor ble Supergirl av? - Jeg vet ikke, men...
Jeg så noe rødt forsvinne gjennom døra.
Vent litt.
Avdeling D er bare for menn. Hva gjør du her?
Jeg er... Jeg er journalist.
Jeg gjorde et intervju i kantina da vaktene kjørte oss ut.
Jeg skriver om fengselsreformer. Har du noen kommentar?
Jeg stoler ikke på pressen. Jeg kaster meg rett inn i kriser -
- uten den minste anelse om den større sammenhengen.
Solen.
- Vent! - Ikke rør deg!
- Jeg er journalist. - For hvem?
- CatCo Magazine. Kara Danvers. - Kara Danvers?
Hva gjør du? Det er jo Kara Danvers.
Journalisten som skriver spalten om romvesener jeg leser for deg.
Og nesten alt annet som er bra i CatCo.
Beklager stikkvåpenet.
Men når det blir opptøyer her, vet man aldri hvem man støter på.
Steve Lomelli. Redaktør for Strykers eneste nyhetsbrev.
"Den ikke så frie pressen."
Hyggelig å møte en kollega fra den fjerde statsmakten.
Fortell hva du gjør her. Uoffisielt, selvfølgelig.
Jeg skriver faktisk en artikkel om Lex Luthor.
Du vet ikke noe om ham?
Du er den andre i dag som spør om den psykopaten.
Cella mi ligger overfor hans. Jeg kan fortelle en hel del.
- I fortrolighet, så klart. - Så klart.
Supergirl! Dette er nasjonalgarden.
Kom ut, ellers går vi inn. Alle i vår vei kommer til å skytes.
De kan jo bare ikke gå inn og skyte mens opprøret pågår.
Tror du at de bryr seg om en gjeng fanger?
Vi kommer inn om fem sekunder!
- Legg dere flatt på gulvet... - Vi må legge oss ned.
- Jeg må ut herfra. - Fem!
- Er du sprø? - Fire!
Tre, to...
...én. Gå!
Ned på gulvet!
Gå, gå, gå!
Hvor er Supergirl?
- Lena? - Jeg er her.
Hva er dette for slags sted?
Amertek?
- Det er anlegget ute i ørkenen. - Hva planlegger du, Lex?
Ingen fare, Mr. L. Jeg har alt under kontroll.
Å, nei. Otis?
Ja, jeg er i cella di. Den er så... fin.
Skal jeg stille meg i midten? Ja visst.
- Vi må vekk herfra. - Vi trenger dette for å finne Lex!
Vi har ikke tid.
"Sånn kan det gå..." Hva mener du med det?
- Nier? - Jeg tok feil! Ikke slett registret!
- Jeg har ikke gjort det. - Takk.
- Jeg drømte at de jaktet på deg. - Jeg burde forklare.
Jeg slettet faktisk lista fra DEOs server.
Men vi kan jo trenge den i fremtiden.
Derfor kopierte jeg den. Till hjernen min.
- Hvorfor? Nå kan jo du bli målskive. - Det er prisen for å være helt.
Ja, Brainy... Det er faktisk veldig heltemodig.
Du hadde rett. Jeg burde ha sett inn i fremtiden.
Jeg har forandret mening om det.
Konsekvensene av å se fremtiden er en vurdering.
Å gjøre det rette er en nødvendighet.
Dessuten er oddsene for at jeg pågripes ganske lave med tanke på -
- at du ikke er så god til å tolke drømmene dine. Jeg sier 40/60.
- Endre det til 60/40. - Brainy?
Presidentordren din, oberst.
Dette holder, Miss Walker.
Ja visst... Den skal fungere på Supergirl. Bra.
Ikke vær sjenerte, mine herrer. Dette er gode saker.
Ingen skyter uten min ordre!
Om hun er smart, kommer hun frivillig.
Greit. Påkall Supergirl.
- Hvor lang tid tar det? - Vanligvis under et minutt.
Men hun synes å ha gått under radaren.
OK...
- Hva gjorde du? - Jeg adlød ordre.
Pakk sammen!
Vi pakker sammen. Hele greia.
Vi tar bare med oss våpnene.
- Du trykket to ganger. - Ikke for din skyld.
Datteren fikk panikkanfall i går kveld.
Hun skremmes av unntakstilstanden, portforbudet -
- og at hennes favorittlærer er savnet.
Han er et romvesen. Formodentlig gjemmer han seg.
- Men jeg kan vel ikke love henne det? - Nei.
Jeg liker ikke å manipuleres av deg eller den maktsultne slangen.
Du valgte rett.
Jeg er stolt av min lojalitet til landet vårt.
Hva jeg ville var uviktig. Det tjente et høyere formål.
Nå tenker jeg på noen få.
De som etterlates. Blir dattera mi en av dem?
Hun henvender seg til meg for hjelp, og...
...moralsk støtte, men hvordan kan jeg beskytte henne...
...om jeg er en del av dette?
Supergirl er identifisert som angriperen -
- som ville befri fanger på Stryker's Island.
Befri fanger? Latterlig!
Det er fint å se hvordan folk klarer å finne nye måter å hate de gode på.
Den fangen, Steve... Han hadde ikke noe galt.
Jeg gjorde det verre.
Hvor mange døde nesten på grunn av meg?
Jeg utsatte deg for fare i fengselet, og deg inne på DEO.
Jeg gjør mer skade enn nytte nå.
Derfor er det nok på tide at Supergirl ligger lavt.
Det finnes andre måter å finne sannheten på.
James. Jeg fikk beskjeden. Det hørtes viktig ut, hva er det?
Det har skjedd igjen.
Men nå kunne jeg se 150 meter som om det var foran meg.
Og jeg hørte ting man ikke skal kunne høre.
- Det kan være en hallusinasjon. - Det skulle jeg gjerne trodd.
Men dette var altfor virkelig.
Vi må snakke med Lena. Dette er mer enn PTSD.
Hun ødela et fengsel.
Hun overlistet DEO. Hun visste at vi var på vei.
Hun er alltid et steg foran.
Jeg trenger folk jeg kan stole på om jeg skal ta henne.
Sett opp farten. Start opp Children of Liberty.
Ja, du ble sprengt. Men vi satt deg sammen. Igjen.
Takk for at du ville treffe meg.
Det er en ære å bli intervjuet av Kara Danvers.
- Men det må være uoffisielt. - I absolutt største fortrolighet.
Synd at Lex' hemmelige fengselslab ble ødelagt av den Otis Graves.
Men siden ikke noe nettverk er sikkert når jeg er i bygningen...
Lex' harddisk. Med alt som var på datamaskinen i det hemmelige rommet.
Jeg er bare glad for at han stilles til rette.
Og jeg er glad for at jeg har det som kreves.
Ingenting er bedre i jakten på rettferd enn journalistikkens makt.
Som de sier: "Pennen er mektigere enn sverdet."
Kanskje mektigere enn en kappe.