Nézd csak ezt. Ez egy strapabíró kocsi.
Ez nem az egyik kedvenc kocsija a meleg közösségnek?
Az volna?
- Ez Hammond. - Az tényleg Hammond.
- Az a te autód? - Igen, ez a kocsim.
Miért van ott a kocsid?
Azért, mert ott rakott ki a hajó.
Elhozták ide, becsomagolták nejlonba
aztán kilökték, velem együtt. Így működik ez.
Mi van rá írva? Global Auto...?
Bizony, GAK.
Azt mondják így hívják a cégüket.
Egy Angol családtól vettem
- akik vettek egy házat Toszkánában. - Tony Blair.
- Cherie Blair. - Sting.
Minden egyes könnyűsúlyú szocialista Angliából
ült ebben a kocsiban.
Most hagyjuk el Cartagenát
hogy teljesítsük küldetésünket, és érdekes állatokat fényképezzünk.
Na, a rákhalászat és az erdei termelés nyilvánvalóan... jól fizet.
- Nézd ott azt a sok hajót. - Tudom, elépesztő, igaz?
Gyakran látni ilyet. A legközönségesebb árucikkek
és mégis mekkora hasznot szerez
- Állítsd le!
Talán az egyik leghülyébb mérnöki munka valaha az a pickup.
Rendben, a jaguárokat nagyon nehéz észrevenni
és nagyon, nagyon ritkák.
Ez itt már az igazi dzsungel.
Te jó ég.
Azt hiszem épp most vesztettem el a kipufogót.
Mihez kezdünk most?
..kijárthatsz ide 40 évig, és lehet akkor se látsz jaguárt.
Hát, használhatnánk a mozgásérzékelős kameráimat.
- Ott parkolt le. - Igen.
- Fordítsuk meg. - Ó, ez összezavarja majd az eszét.
Képzelheted, milyen arcot fog vágni reggel?
Azt hiszi majd, hogy megőrült.
1, 2, 3, told.
1, 2
Lett egyáltalán... bármilyen képünk?
- Rendben. Nézd, ott! - Ez az!
Ott van a feje, ott van a feje.
Ez a Pikk Ász, a jaguár.
Ez Saddam Hussein.
Most már mehetünk és elkaphatjuk a fiait... Uday-t és a másikat.
Hogy hívták a másik fiát?
Edgar.
Most hogy megvolt a jaguár
a célkeresztünk a következő célpontra állt rá
egy másik ritka és visszahúzódó teremtmény.
A pápaszemes medve.
Most még 200 mérföldet kell vezetnünk
hogy olyan vidéket találjunk
ahol sikerülhet lefényképezni
a Pikk Királyt, Edgar Husseint.
Paddingtont.
Hogy segítsen elütni az időt, a szórakozást James szolgáltatta
mikor megpróbált kamionokat előzni az egy-literes Pandájával.
Rendben. Nem.
Nem látja mi van előttük, mert a kormány a jó oldalon van.
Ezer ördög és pokol.
Szóvál át kell lóbálnia magát a...
aztán ott van az a röhelyesen üvöltő hang mikor neki áll.
Szent szar! Gyerünk, kocsi.
Ó, Istenem!
Hu-hú, ezt jó volt nézni.
Rendben srácok, nem tudom csinálni ezt a kamion előzgetést egész nap.
Nem fogom bírni ezt a gyűrődést.
Mi a fene van ezzel a faszival?
Nem tudom mit vett be, de össze vissza dölöngél.
Túl sok garnélát evett. A faszi egy... egy idióta.
Ahogy telt a nap, a Trump szekér hozta a szokásos, megbízható formáját.
Jaj, drága.
Ez nem jó.
Ez rossz.
Jaj, ne.
Jaj, Istenem.
Egy üzenetben kérdezik, van-e kedvem visszamenni segíteni Hammond Úrnak
megjavítani a monster truckját.
Hadd gondoljam végig.
Inkább nem.
Jössz ki onnan.
Légkondi hűtő.
Haszontalan.
De lehetne rosszabb is.
Lehetnék az ő helyében.
Bizony.
Arra tippelek elromlott a féke
ezért rakta át a kerekét azon, hogy ne guruljon vissza.
Ön áll ott?
Maga?
Igen, így, ahogy mondja.
Mi?
Ok.
Gracias.
Végül a világ legnagyszerűbb nyelvésze megszerelte a pickupját
és utolért minket.
És másnap reggel mind a kis csinos Villa de Leyva hegyi városkában ébredtünk.
Miért csináltátok ezt az összes nadrágommal?
Azt mondtad meleged volt.
Hát most már igen.
Vasárnap reggel van egy spanyol-ajkú országban.
8:15 pontosabban.
Az esély, hogy nyitva van egy nadrág bolt?
Nulla.
Jeremy.
- Reggelt. - Mi a helyzet?
Nagyon jól. Bocsi, ez nem...
James és Richard összevagdosták a nadrágjaimat.
Miért pont itt ismernek fel, az Isten szerelmére?
Amint megoldottam a nadrág krízist, mehettünk is tovább.
És végül megérkeztünk a pápaszemes medvék vidékére.
Rendben, most figyeljetek.
Sok dolgunk van.
- Mi van? - Nem tetszik a nadrágod.
Jó, nézdd el, legalább próbálkozik. Igazán kitesz magáért.
De akkor már nem kellett volna megállni félúton.
Talán egy kis szép... Hé, most kijöttünk...
Kint vagyunk a szabadban, valami szép bőr.
Szarvasbőr, de szellőzésnek kivágva hátul.
És az az ing. Te választottad a színt.
Kaptál egy kis tanácsot?
Nem beszélhetnénk inkább a medvékről, Paddingtonról?
Hámlik a bőröd.
- Hidratálnod kéne. - Ez... mi van?
- Hidratálnod kéne. - Használnod kéne egy kis hidratálót.
- Minek kéne hidratálnom - Mert hámlik a bőröd.
Mert száraz a bőröd. Úgy nézel ki, mint akit egy piramisban találtak.
Mindegy, figyeljetek, neki kellene állnunk...
Neki kellene állnunk...
"Nézzük mi van a szarkofágban."
"Én be nem viszem ezt a British Múzeumba."
Mivel már nem viseltem tovább a zaklatásukat
ragaszkodtam hozzá, hogy induljunk el megkeresni Paddingtont.
Nem igazán tudom... láttam már képen ilyen medvét
de nem igazán tudom, hogy milyen nagyok. Két lábnyiak vagy tíz lábnyiak?
Egyszerűen nem tudom.
Keresztbe kell, persze, ezeken átmenni.
A fenébe!
Nézd, milyen cuki vagy, kerékkel a levegőben!
Légy szíves próbáld meg ezt nem egy problémának beállítani
mert a högyek és urak azt fogják hinni, hogy reménytelenek vagyunk.
Megpróbáltam kijönni egyedül
Ami jól ment.
- Sebesség és erő. - Csak ásott magának egy lyukat.
Ezért megkértem Hammondot, hogy segítsen.
De, várható volt, hogy a pickupja
ezt a pillanatot választotta, hogy egy-kerék hajtású legyen.
Jaj Istenem.
Csak egy megoldás maradt.
- Kérlek kihúznál onnan.. - Nem.
Na, már majdnem sikerült kiszabadulnom.
- Jó, azt tudjuk. Vettél egy Jeep-et. - Igen, de az...
Ja, értem.
Minden egyes alkalommal, bármit mondok, azt te képes vagy összekötni...
Nem, ez nagyszerű. Minden rendben.
Barátok között vagy.
A kötelet felakasztottuk, és készen is álltunk.
Szóval csak egy kicsit rántok rajtad.
- Kedvesen megpaskolod? - Már megint.
Aztán rajtad múlik, mert nem vagyok hozzá elég nehéz, hogy kihúzzalak, OK?
Mehetünk, 3, 2, 1.
Izgalmas.
Igen, gyerünk.
- Egy Fiat Panda! - Igen! Igen!
Jeremy Corbyn épp kihúzta Freddy Mercuryt.
Nagy elmék találkozása.
Nem biztos, hogy jók vagyunk ökölpacsiban.
A katasztrófa elhárítása után
Hammondnak is sikerült visszaállítani a négy-kerékhajtását és mehettünk tovább.
Rendben.
Vadásszunk medvét.
Sajnos nem túl sokára...
Jaj, Istenem.
Mi van, Hammond?
Azt hiszem valami tönkre ment valahol a hajtásláncban.
És most én húzhatom ki Hammondot... Jaj, Istenem.
Rendben, húzzuk ki Hammondot.
Miután kihúzták a pickupomat...
gyorsan megtaláltam a hibát.
Eltörött a féltengely.
Azt hiszem mostantól ez csak két-kerékhajtás.
Mégis, habár volt néhány balesetünk
a kocsijaink képesek voltak kényelmesen elvinni minket egy jó medve-néző helyre.
Van egy hűtőládám a Jeep hátuljában, teli fincsi hűsítő itallal.
A hőmérséklet tökéletes.
Nem kapkodom a levegőt, nem kellett gyalog jönnöm.
Azonban, mivel a mozgásérzékelő kamerákat
tönkretette a jaguár
ezúttal muszáj volt bevetni a végtelen türelmünket.
Rövidesen viszont...
Unatkozok!
- Unatkozok! - Unalmas.
Unaaaaalmas!
Szóval hogy ne unatkozzunk, folytattuk a vezetést.
Rendben, magasabbra megyünk a hegyen.
Ez a lehető legrosszabb felület a Jeep futóműve számára.
Istenem, szeretnék találkozni azzal, aki ezeket a nagy gumikat felszerelte.
És szeretném megfojtani.
Jó, lehetne rosszabb is.
Gödör.
Ó, te jó ég.
Úgy tűnik Jeremy Corbynnak nehésségei vannak kicsit.
Valahogy sikerült visszaállítani a kerekére.
És még mindig megy!
De aztán...
Jaj, Istenem.
Na, várjunk csak.
Jó nagy gödör, srácok.
Aha, látjátok...
Ez nem... Miről beszélsz?
- Ez hatalmas! - Elég nagy gödör.
- De nem is igazán. - Kívéve, hogy de az.
- Nézd mekkora. - Habár... - Nézd.
- Nem, ez... - Ne, állj le és figyelj a szakértőre.
Ezt itt lefaragjuk.
A gravitáció segít lefele, aztán simán felhajtasz a túloldalon.
Jé Professzor, hogy találod ki az ilyeneket?
- Simán felhajtasz. - Nézd meg a kerekeidet.
- Igen, Hammond, az egy monster truck. - Amiből csak kettő van meghajtva.
- Ez egy monster truck! - Más autókon szokott átmászni.
Láttam ahogy csinálják a TV-ben.
- És azok is két-kerék hajtásúak. - Azok, tényleg. Igen.
Azok is két-kerék hajtásúak és a... monster truckok ezt simán megcsinálják.
Mivel Hammond az egészet ellenezte, James és én csináltam a fizikai munkát
és lefaragtuk a szakadék szélét.
Csak így tovább srácok, még a végén megtellik a gödör.
És most milyen Hammond? Kicsit lejtősebb így. Tetszik?
Így már könnyű. Egy Lamborghinivel is sikerülne.
Már csak ez a köves rész maradt.
Nagyjából ide esik a kereked.
Aha, bele abba a hatalmas szakadékba.
A legutolsó baleset óta, mintha elveszetted volna a mojod.
Ehhez itt most nem mojo kellene.
Ez lehetetlen. Itt nem arról van szó.
Hát, de meg fogod csinálni.
- Dehogy fogom. - De megfogod.
Nem fogom.
Rendben, csináljuk.
A gravitáció elkap egy perc...
Igen, tudom hogy működik a gravitáció. Tapasztaltam már meg.
Akkor csak csináld és hajts fel a túloldalon.
Siess, gyorsabban.
Jaj, Istenem!
- Tessék. - Pont ahogy mondtam.
És most hajts fel a másik oldalon.
Várjatok.
Mondtam hogy ez nem fog működni.
- Támadt egy ötletem. - Micsoda?
- Látod azt a bukókeret szerűséget. - Aha.
Ha fogjuk a homok létrákat a kellékes autóról
és rászereljük arra, akkor keresztül tudunk rajta menni.
- Nem igaz? - Isambard Királyság May.
Hammond, támadt egy zseniális ötletünk.
Nem tudom mit fognak csinálni.
De tudom, hogy nem fog működni.
Ez legalább egy tonna.
Hé, vigyázz a tetőmre.
Nem ér át.
Hé... ne.. ne már...
Hé...
Végül a fenséges hídunk
elkészült.
És James vállalkozott rá, hogy elsőként keljen át rajta.
Ugyan, Hammond, most biztos elégedett vagy.
Nem vagyok elégedett!
Az első hősi tette.
Most először nem tart fel minket.
Jónak tűnik?
- Jónak tűnik. - Nem, röhejesnek tűnik.
- Működött. - Igen!
- Na mit mondtam? - Igen!
- Sima liba. - Ja, ne öklözzünk.
- Ja igen, azt ne csináljuk, ugye? - Mert fájt.
Most azonban, én voltam soron
egy olyan kocsival, ami kétszer olyan nehéz, mint a Panda.
Na várjunk, így nem is látom a lé...
Nem látom a létrát erről az oldalról.
Nagyon nagyon kicsit balra. Az az. Rendben, most egyenesen.
Nagyon, nagyon kicsit balra, de tényleg kicsit.
Most jó.
Pont a szélén vagy.
És most nagyon lassan.
Kicsit balra.
- Az a jobb te agyatlan barom. - Ja igen.
És most.. jaj.
Állj. Állj, állj, állj.
Állj meg, állj meg.
El fog törni.
Nem fog menni.
- Mi van? - Nem fog működni.
Igen, de az a helyzet, hogy megállítottál
és nem lehet máshogy mondani
- pont... - pont Hammond kocsija felett.
Igen, tudom. Ne mocorogj nagyon.
Ne is törődjetek vele, hogy ott van alatta a pickupom.
Nem törődünk a pickupoddal!
Mivel Hammond nem volt hajlandó segíteni, mikor pont miatta voltunk pácban
muszáj volt a stábot megkérnem, hogy segítsenek megerősíteni a létrákat.
Azt kellene bizonyítanunk, hogy a természetfotózás könnyű és kényelmes.
Ez nem működik.
A megerősítés elkészült, ideje volt tovább menni.
Tartsd meg így.
Most tartsd egyenesen .
Igen!
Ez az.
- Rendben, menjünk tovább. - Rendben.
Hát, ők átjutottak.
- Jaj, Istenem. - Miért álltál meg?
Ezt nem fogod elhinni.
Mit?
Itt egy folyó.
Át lehet jutni?
Egy millió év alatt se.
Mit műveltek?
Hát... a kanyar után van egy folyó.
- Aha. - Zsákutca.
De hisz csak most...
Akkor mi értelme volt ennek?
Hát, legalább a kocsid kétszer is hasznos volt.
- Az volt. - Jó, de ugyanott vagytok ahol...
Semmit se értünk el
csak a kocsimat tettétek tönkre, és hidat építettetek belőle.
Igen, de az kellett ahhoz is, hogy vissza is tudjunk jönni.
- Pontosan. - De ha nem mentetek volna...
Ha nem mentetek volna oda, nem kellett volna híd vissza fele se, nem igaz?
Nem tudtuk, hogy van ott egy folyó, amíg oda nem mentünk.
- És medvék sincsenek. - Mivel ez a vita sehova se tartott
kihúztuk a hálátlan Hammondot a gödréből
és kerestünk egy másik utat a hegy csúcsa felé.
Igazából nagyon várom, hogy lássak egy medvét, tényleg.
Minden medvét szeretek, kivéve a jeges medvét, azokat utálom.
Vadak és iskolásokat esznek.
Szerencsére nem tarott soká, amíg találtunk egy újabb jó helyet
ahol rájöttem, hogy van egy kis problémám.
Még mindig nem vagyok elég magasan, hogy átlássak a lombokon.
Jó, ezzel most nem tudunk mit kezdeni.
- Mi van? - Fogd be, nem tudunk vele mit csinálni.
- De csak egy kicsit kéne magasabban. - Ilyen magas vagy és kész.
Felkészültünk rá, hogy várnunk kell.
De rövidesen...
És elkerülhetetlenül..
- Unatkozok. - Én is.
Unalmas ez így, tényleg.
Már 20 perce...
- Mi volt... mi volt ez? - Ez medve hang.
- Most nem unatkozok. - Az egy medve.
- Egy medve, egy medve! - Nem látom.
- Ez fantasztikus. - Ez egy medve.
Igen, az, megmozdult.
- Látom az arcát. - Ó, igen.
Lefényképeztem egy medvéd!
Miért nem jön ide?
Valószínüleg mert beszélsz.
Azt hiszem túl feltűnőek vagyunk.
- Elijesztjük őket. - Te igen.
A te kocsid meg az ő kocsija túl... fényes.
Tudom.
Hammond és May is egyetértett, hogy az enyém a leghalkabb és legkevésbé feltűnő.
Ezért azt ajánlották, hogy osonjak kicsit közelebb
a legnagyobb testű húsevő emlőshöz egész Dél-Amerikában.
Elég közel van már. Túl közel is a nagy ágyúmhoz.
Ide jön!
Ide jön.
Aztán, hogy teljes legyen a kép...
A medve szarik az erdőben.
Most már tényleg mindent láttam.
Edgar Hussain is meg lett.
Pikk Király, pipa.
Tehát visszatérhettünk az útra, és mentünk is tovább.
Végül késő éjszaka megérkeztünk a főváros, Bogotába.
Végre egy kiadós alvás után, leültünk, hogy kitaláljuk a következő lépésünket.
- Reggelt. - Helló.
Mi baja van az arcodnak?
- Gond van vele? - Igen.
Mint "Az Éneklő Detektív"-ben.
Így van.
Ez rohadt bunkó. Mindegy, figyeljetek...
Bocsi, de meg vagyok babonázva.
- Figyi. - Figyelek
Amíg ti reggel vásároltatok
pár új ugrálós nadrágot, úgy látom
én szereztem egy könyvet...
Kolumbia teljes élővilága itt van a könyvben, jó?
Az egész.
Átnéztem őket.
- Kitaláljátok mi nincsen benne? - Viziló.
Nos, eddig fényképeztünk galambot, kutyát, lovat...
Szamarat.
Azokat ne is említsd, kérlek.
- Jaguár. - Jaguár.
- Medve. - Medve. - Igen.
A Kondor a következő. A Kondor a következő.
Lehetne szó egy kis... Szerintem ránk férne.
egy kissebb autó modosításról?
Egyetértek, lehetne, lehetne.
Szerintem én egy kicsit ijesztő vagyok.
- Tudnék mit változtatni. - Csak arra gondoltam...
Elmondom én mit szerelnék a kocsimra...
- Egy tetőt. - Aha, az egy jó ötlet.
Ezt bizonyítja az oszladozó arcod...
Akkor nem úgy néznél ki, mint Michael Gambon a 80-as években.
Tényleg ilyen volt Michael Gambon a 80-as években.
Aztán elmentünk bevásárlni Bogota hatalmas autós negyedébe.
20 városi blokkban nem volt más csak autóalkatrész bolt.
Ami az én kocsimnak kell, hogy őszinte legyek, amitől jobb lenne
az valamifajta létra
hogy magasabbról tudjak fényképezni
egy ülés amin ülhetek, és egy tető.
Ez aranybánya.
Ezt nézzék.
Ez tökéletes.
Tehát... kérhetnék 20 métert?
Ez nem jó előjel, ugye?
Miközben vásárolgattunk, kaptam egy elég érdekes hívást.
Ma délután?
Persze. OK.
Rendben, szevasz.
..ez a Kolumbiai kapcsolattartónk volt.
Azt mondták, szeretnék ha ma délután kipróbálnánk valamit
amiről azt mondják... hogy erről a leghíresebb Kolumbia.
Igen.
Labdarugás.
Pontosabban egy mérkőzés a Grand Tour csapat
és a Kolumbiai segítőink között.
Hammond, a csonka térde miatt nem játszhatott, így ő lett az edzőnk.
Akkor mit játszunk, öt-négy-négy?
- Kétlem. - Öt-négy-három?
- Nyolc, kilenc? - Öt... kettő?
- Hányan vagyunk a csapatban? - Nyolcan egy oldalon.
Három. Rendben tehát, akkor a felállás...
- Vedd ki az ötöt akkor. - Három... négy?
Három.
Mivel a nézősereg tömege
már nem bírt várni, elkezdődött a játék.
És mivel én voltam a legnagyobb játékos, bármelyik szögből, én lettem a kapus.
Ami jó ötlet volt.
Ráadásul a bíró is elég szigorú volt.
Mi van?
Hogy lehetett volna kezezés?
Nincs is keze!
A meccs folytatódott
néhány szép tiszta szereléssel a részünkről.
És végül egy igazi góllal.
De a kapus játékom továbbra is hátráltatott minket.
Jaj, ne már!
És habár mindent beleadtam...
egyszerűen kiköptem a tüdőmet.
A végén inkább lecseréltek a spec-opsos biztonsági őrünkre
aki egész jó volt, ahhoz képest hogy pixeles volt az arca.
Most igazából szerelhetnénk a kocsijainkat is. Úgyse játszunk.
A baj csak az, hogy senki nem fogja tudni venni.
Mert mind fociznak. És nem akarják abbahagyni.
Miért nem lépünk le csendesen?
- Megcsinájuk. - Nem mintha bárkinek hiányoznánk.
Gyerünk, Nick!
Másnap reggel, ezer örömmel
folytatták a munkát a stáb azon tagjai, akik nem sérültek le.
- Tényleg 6-2 lett? - Igen.
- Az lett. - Igen.
Szerintem az volt a baj, hogy túl korán cseréltek le minket.
- Szerintem is. - Mindegy, figyelj
Visszakaptuk végre a kamera stábunkat
fogjuk be őket olyan munkára, amihez értenek is
és nézzük meg a kocsikat.
- OK, az enyémet meg kell keresni. - Hova lett?
A tied néz ki úgy, mint egy bokor egy ipari parkolóban?
- Álcáztam. - Hát, igen, lefestetted.
Legördíthető háló van rajta, ami eltakarja az ablakokat, ha bújkálni kell
és van benne beépített... Jó, egy kicsit meg is emeltem
mert az egyetlen bajom vele a hasmagasság volt.
- Bizony. - Mi van?
Két napig röhögtél Hammondon és rajtam
hogy olyan kocsikat vettünk, amik meg vannak emelve
és mennyire borzalmasak lettek, aztán te pontosan ugyanezt csinálod.
Tudod lehet azt is mondani ahelyett: "Megemelem a kocsimat"
- hogy: "Tönkreteszem a kocsimat"? - Igen.
- Te ezzel most tönkretetted. - Meglátjuk.
Alig emeltem rajta.
Mit gondolsz mit fog Tony Blair és Gordon Sting érezni
ha meglátják, hogy átalakítottad a Pandájukat egy Panda szörnyé?
Nagyon boldogok lesznek igazából. Ez kommunista álcázás.
Egy orosz tankról mintáztam.
Ez az én ötletem. Kihangosító. Mindig én csinálom.
- Az nem kihangosító. - Mi más lenne?
Ez egy madár és állat csalogató rendszer.
Van egy iPadem, meg más tablettel is működik
amin kiválaszthatok bármilyen állathangot
amit lejátszok a hangszóróval. Ez egy csali.
Jó, akkor menjünk tovább, mert Hammond úgy tűnik...
- Ha megtaláljátok. - ..teljesen megőrült.
Én is az álcázó megoldást választottam
mert most már zöld, ahogy látjátok.
Megjavítottam a féltengelyt, ott fent.
Ami az egyetlen mechanikai feladatom volt
mert minden más tökéletes rajta.
Igen, ez a szerkezet egy rejtekhely.
Tudom, hogy az. Egy rejtekhely, egy monster truckon.
Az emberektől félnek, és azt egyet se fognak látni.
Az mind lehajtható, ott bent pedig meg van minden, ami kellhet
mert gyakran csak ülsz és vársz sokáig, hogy készíthess képeket.
Ezt megtanultuk. Tudok bent főzni, enni, szórakozni
amíg várok, hogy egy díjnyertes képet készíthessek egy állatról.
És az egész forog 360 fokban.
- Látom. - És te, ki más mint te
két kamerát is raktál bele, hogy magadat is filmezhesd.
Igen, az a legfontosabb része.
Imádom hogy ti ketten, nem tudok máshogy fogalmazni, ti barmok
azt hiszitek, hogy képesek vagytok úgy álcázni a kocsitokat
hogy azt ne lássák az állatok.
Már megmutattam, hogy az enyémmel is oda lehet menni egy medvéhez, ha érdekli.
Ha már a tiédről van szó, te micsináltál vele?
Hűha, mi a fene az ott hátul?
Ez, uraim, egy ollós emelő.
- Micsoda? - Egy ollós emelő.
Egyszerűen beszállsz, aztán felemel, hogy...
Ja, így elmehetsz ablakmosónak.
Az egyetlen ami hiányzott róla, az a megfelelő magasság. Így már meg van.
- Milyen magasra megy fel? - 38 lábra. (11,5 m)
- Tényleg? - Igen. - Fel fog dőlni.
A-ha, ezért raktam rá kitámasztókat.
Nincsenek elég messze egymástól.
- Nem is elég nagyok. - Kicsúsznak...
Mekkora a súlya ennek?
Fél tonnával nehezebb lett.
És van még valami, amit szereltem rá.
Oxygént csatlakoztattam a motorhoz.
- Minek kell neked oxygén? - Mert nagyon magasra megyünk.
- Hát, 38 lábra. - Nem, 15.000 lábra.
Még több is. Majdnem 16.000 lábra. (5.000 m)
- Tényleg? - Minek?
A Kondorok miatt. Fent vannak az égben.
Igen, de ők a föld felett repülnek.
Igen, tudom, de hogy elérhessük őket, nekünk is magasra kell mennünk.
Nem tudod őket utolérni, és arcba vakuzni őket.
Mondom nektek, ha kondort akartok, magasra kell mennünk.
Te jó Isten.
- Mi van? - Én is láttam.
Mi, a tetőm?
Nem találtál semmi más anyagot, amiből tetőt csinálhattál volna?
- Mi akar ez lenni? - Ez a vadvilág.
Ez valami bölcsiből van, vagy mi?
- Mármint... - Haver!
Megkíméli a fejemet a naptól és esőtől.
- Az esőtől? - Jó, a napot eltakarja.
Nagyon szépen felraktad. Ez aztán a minőségi munka.
Te aztán tényleg... ez egy nagy szar.
Tehát van oxygénem a magassághoz
- ami kelleni fog. - Aha.
- Ettől majd nem oszlik szét az arcom. - Dehogynem.
- És azzal meg fényképezhetek madarakat. - Dehogy.
Mivel 200 mérföldet kellett megtennünk, hogy elérjuk a Kondorok földjét
úgy döntöttünk máris indulunk.
- Ez a ti művetek? - Persze.
Gondolj rá mint reklámra.
Minek a reklám?
Magadnak, haver.
Mi.. én... javítanod kell a benyomásodon.
Szarul nézel ki.
Hogy kell kikapcsolni?
Minden oda van írva a képernyőre.
Haver, ez egy kiváló jégtörő.
Nem... Nem hallom a saját gondolatom!
A tény az, Jeremy, hogy azok az emberek, akik rád se figyelnének
most vissza is néznek.
Igen, elnézést.
Hol vannak a hangszórók ebben az átkozottban?
Ó Istenem, öntve vannak!
Nem bírom ezt tovább elviselni.
Nem vagyok az a kimondott mérnök, ahogy azt tudják
de azt tudom, ha elég drótot húzol ki, azzal megoldasz bármit.
Sokkal jobb.
Most, hogy a zene leállt
felfedeztem egy kis hibát a módosításomban.
- Mi lenne az? - Elég sok a zörgés.
Nem akarom túl hamar mondani, de szerintem a nagy kerekeim jól működnek.
Az autó megy előre, és közben nem súrolnak semmit.
A kényelem még mindig elfogadható.
Ahogy elhagytuk Bogotát és gyorsultunk, a módosításaim még idegesítőbbé váltak.
Helyzetjelentés: nem sok jó.
Mert az rendben, hogy nem hallom az ollósemelőm zörgését
de csak azért, mert a tető olyan rohadt hangosan csattog.
És, a kormányzás gyanúsan túl könnyű
talán mert az összes súly hátul van.
Továbbá, a hátsó gumik most már soha se érnek hozzá az ívhez.
Kivéve most.
És most.
Az én Pandámban, szintén nem volt túl jó a helyzet.
Néha hallok pár riasztó hangot a kocsiból
gondoltam megosztom önökkel is.
Ez az egyik.
Majdnem olyan, mintha a kerekek kicsit elmozdultak volna a tengelyen
és kezdenek hozzárni a kerékívek részeihez.
Hallják ezt?
Hogy megpróbáljam megakadályozni a tetőm csattogását, kitámasztottam ezzel.
Ami nem vált be.
Zörgés, gumi zaj.
Csattogás.
Bizony, bizony.
Rossz.
De, lehetne rosszabb is.
Basszus.
Jó, ez elég nagy baj.
Az történt, hogy ezen a sok kanyargós részen
ahogy a kocsi dölöngélt egyik oldalról a másikra
a nagyobb gumi hozzáért a töltőcsőhöz
a tanksapka és a tank között
ami kilyukadt, ezért a benzin kilögyögött
ami miatt kicsit elkábultam vezetés közben.
Azt hittem csak a magasság miatt, de igazából a benzingőz volt a gond.
Szóval most azt fogom csinálni, hogy leeresztem kb a tank felét
hogy a szint lejjebb legyen, mint a cső ezen része.
Befoltozom a lyukat, visszatöltöm a benzint
és aztán visszarakom a rendes kerekeket.
Amíg May megcsinálta... azt amit most mondott
Hammond és én lőttünk pár állatos képet...
Ó, igen.
Meg is van.
..egy olyan tájon, ami kezdett teljesen lélegzetelállító lenni.
A változatosság az Kolumbiában, ami leginkább lenyűgöz.
Az egyik percben olyan, mintha Japánban lennél.
Aztán olyan mint a Yorkshire lejtők.
Aztán mint Ausztria.
Aztán mint Kalifornia.
Mint egy legjobb válogatás a világ minden részéről egy helyen.
Mármint Jézus, ezt nézzék meg itt.
Végül újra együtt voltunk
és, mivel ragaszkodtam hozzá, elkezdtük a 16.000 lábas emelkedést
ahol tudtam, hogy találni fogunk kondorokat.
Alig várom, hogy lássak egy kondort
mert az az egyik legnagyszerűbb teremtmény a Földön.
Egyszerűen fenségesek.
Fent tudnak maradni 18.000 lábon egész nap, akár egy szárnycsapással csupán.
Eggyel.
Rendben uraim, most hagyjuk el a 10.000 lábat. (3.000 m)
Hogy viselkedik a hőmérőtök?
Az enyém kezd forró lenni, nagyon forró.
Fura, de az én kocsim nem melegedik túl
de jön ki belőle egy kis gőz
talán azért, mert a vízsapka nem zár tökéletesen
és a környezeti légnyomás csökken.
Bizony.
Mért kell mondani, hogy környezeti légnyomás?
Miért nem csak simán légnyomás?
Hamar beértünk a felhőkbe
és lehúzódtunk fényképezni
valami olyat, amiről azt gondoltuk, hogy az Amazonnak is tetszeni fog.
A kolibri.
Sajnálatunkra, hogy magunkhoz csalogassuk ezeket a csodás kis lényeget
szélsőséges lépéseket kellett tennünk.
Tudjátok mikor a természetfotósok mesélik
- hogyan készülnek ezek a képek? - Igen.
Lefogadom, hogy soha nem mondják: "És akkor felkentük a skarlát rúzst."
- Nem. - Még nem hallottam említést se róla.
És azt se mondják el, ha azt szeretnéd hogy a madarak nagyon közel jöjjenek
egy műanyag virágot kell a szádba venni.
Jaj, az nagyon cuki. Nézd meg, nézd meg.
Elképesztően gyönyörűek, nem azok?
Fenébe!
Távolabb kell mennem.
Sikerült?
Epikus.
Meg kell mondjam, a sok minden közül amit valaha csináltunk
ez elég ott van, tényleg.
- Igen, ez gyönyörű. - Azt hiszem ez a kedvencem.
És most hogy meg van a világ egyik legkissebb madara
folytatnunk kellett utunkat felfele, hogy meglegyen az egyik legnagyobb is.
- Micsoda? - Még hiányzik a kondor, nem igaz?
Ezek nem azok voltak?
Folytattuk Jeremy utazását a mennyek felé.
Jó, most már valahol 11 és félezer lábnál tarthatunk, és még emelkedünk.
A kocsi most már határozottan szenved.
A motor az oxygén és benzin keverékét égeti el, de főként oxygént.
Az oxygén csökken, ezért nem ég el annyi benzin
ezért a motor kevesebb erőt fejt ki.
Másodikba kell tennem.
Mássz, Pepe!
Figyelnem kell a hőmérsékletet.
Nagyon keményen dolgozik.
Bármikor elérhet egy kritikus szintet
ahol ez a kocsi már nem fog tudni elég oxygént beszívni
amivel keverve elégeti a benzint.
És akkor nem lesz több erőm.
A jó dolog az, hogy amíg a kollégák a kocsijukat festegették
én az enyémbe oxygén tankokat raktam.
Ezért amikor nagyon el kezd szenvedni
csak simán tiszta O2-t adok a motornak, és magamnak,
Jaj, Istenem.
Gyerünk.
Hammond, mi a helyzet a monster truckodban?
Nem a legjobb. Kezd nagyon zihálni és kezd nagyon melege lenni.
Épp elhagytuk a 14.000 lábat.
Tényleg kezd elfogyni az erő.
Bekapcsolom az oxygént a motornak.
Ennyi volt, két kattintás.
Na ezt figyeljék.
Megint lehet padlózni.
Ez már valami, a különbség.
Vezetve a fulladozó kollégákat, folytattuk az emelkedést...
és nemsokára egy vulkánon találtuk magunkat.
Utoljára a 80-as években tört ki
és megölt 25.000 embert.
Még sehol nem láttam kevesebb állatot.
A kondorok itt élnek, mondom nektek.
Jönnek és fognak vulkán egeret.
Tönkreteszed a kocsinkat, csak neked van oxygéned magadnak és a kocsidnak
és nem látunk semmit!
Hammondnak úgy tűnt igaza van, és egy kondor se tűnt fel.
Nincs más hátra, feljebb kell mennünk
hogy megtaláljuk Colin Condort.
Gyerünk, igyekezzetek, kövessetek.
Ennyi, ez minden ami van.
A lábammal tövig nyomom a gázt, a hőmérséklet az egekben.
Épp most mondták, hogy 15.500 lábon vagyunk. (4724 m)
Ó Istenem, még egy meredek.
Igen!
Az elszánt kicsi Pandám azonban, meglehetősen jól bírta.
Amíg le nem robbant.
Baszki!
Teljesen lemerült az akkumlátor.
Rendben, James, megpróbállak megtolni.
Óvatos leszek.
Ok, kérlek a lökhárítóval nyomj, ne a kerekekkel.
Biztos, hogy megérted.
Hammond, betörted az ablakom.
Ó, van Isten.
Visszamegyek, hogy jót röhöghessek rajtuk.
Tolass!
Jó, de kicsit leszakadt
a hátsó lökhárítód az egyik oldalon.
Ó, Istenem, most az enyém is meghalt és felforrt.
Ez aztán tényleg forr.
Az egyetlen lehetőség, hogy megpróbálom áramoltatni a levegőt a hűtőn keresztül.
Ezért újra nekivágtam.
Úszok a hamuban, ez a gond.
Most még melegebb mint eddig, és nem tetszik az a szakadék.
Most egy kicsit beszartam.
Clarkson, milyen messze van még ez a "Utánozhatatlan kép lehetőség"?
Nem túl messze már. Csak egy pár.. nem messze.
Nem is tudja.
De aztán megláttam egy pont olyan szirtet
amit a kondorok szoktak használni, hogy levegőben maradjanak.
Hogy elérjük viszont el kellett hagynunk az utat.
Most mutassuk meg annak a kettőnek, mit tud ez a Jeep.
Jól csinálod, jól csinálod.
Nem, nem tudok oda feljutni.
Egyszerűen nem megy.
Olyan mint a púder por.
Nem, megint beragadtam.
Gyerünk. Gyerünk, Jeep.
Igen, te kis szépség.
Lehet kicsit túlvállaltam magamat.
Jaj, nézzétek a sok kondort.
Mindenhol csak azt látok.
Ez nem működik. Lássuk be.
Támadt egy zseniális ötletem.
Menjünk le erről a poros részről, és állítsuk fel a rejtekhelyeinket ott.
Igen.
Szóval elhagytuk a port...
találtunk egy szimpatikus helyet
és amikor a felhők felszálltak
felkészültünk a fényképezéshez.
Azért raktam rá hálót, hogy az ablakok ne csillogjanak.
Amit elég jól látnak az állatok.
Volt ezen az oldalon is.
- Rendben, kész van. - Tényleg fel mész vele?
Miért ne mennék?
Hát, egy okot már látok.
Látod a maximum súlyt?
159 kg.
- És? - Hát te nem mész sehova, ugye?
- Jó, a kamera tényleg elég nehéz. - Nem... OK, a kamera az.
Pá!
Ez sokkal magasabb, mint a prospektusban tűnt.
Nekem nem tetszene.
Ez tényleg szörnyű.
Menj csak amíg a felső rész ki nem esik.
- Ti ketten miért nem... - Igen?
..szálltok be a kocsitokba.
- Igen? - OK.
És megismételhetek még egy dolgot?
- Mit? - A csend a lényeg.
Egyetértek.
Az a szirt ott fent nagyon ígéretesnek tűnik.
Rendben.
Hol van?
Ne, ne, ne, vissza egy kicsit, vissza.
Nem tudok visszafele. Teljesen körbe kell mennem.
Még itt fent is hallom.
Rendben, az lesz az, állj.
Megvan.
Azt hiszem csinálok egy kávét.
Bocsi.
Aztán May következett, hogy megtörje a békét.
Ez meg mi?
Ez egy madár hívó.
Ez egy kacsa!
Pillanatokkal később azonban, egy még rosszabb zaj hallattszott.
Jaj, Istenem.
Jézus!
Bár lenne valami magas és fém
ami vonzaná a villámokat.
Mielőtt még ropogósra sültem volna, gyorsan leereszkedtem.
Aztán együtt megpróbáltuk lehagyni a vihart...
ami nem jött össze.
Jézus Krisztus.
250 mérföldre vagyunk az egyenlítőtől
egy vulkán tetején egy hatalmas jégviharban.
Mennyi jég lehet az égben?
Már jön be a jég.
Hátulról pattog be.
De legalább csináltunk pár nagyszerű kondoros képet.
A .... ezt nézzék.
Az élet a Jeepben borzalmas volt.
Jaj, Istenem.
Jég ment be a nyakam hátulján.
Sikerült lehúznom az összes jeget a székem hátuljába.
A tökömbe!
Richard nagyon megértő volt.
Jaj, szegény.
Az aztán a sok hó.
Jaj de jó. Milyen élvezetes pillanat.
Szerencsére a vihar hamar elült
ezért vezethettünk le a kemény és jeges hegyi úton, késő éjszakáig.
És másnap reggel felkeltünk, hogy újragondoljuk
egy rögtönzött táborban egy város szélén.
Mit művelsz?
Mondtam, hogy a kondor itt él lent.
Él? Ott élt fent, motorhibája lett
és lezuhant ide.
Az mindegy, hogy jutott ide. A lényeg az, hogy ez az
és én meg lefényképeztem. Ami azt jelenti kész vagyunk.
Ezt nem teheted...
az Amazon képernyővédőjére.
Miért nem?
Hát...
Elég sokat vesztett a pompájából.
De ez egy kondor, ami azt jelenti, hogy kész vagyunk, ennyi. Megvagyunk.
James, csináltam egy kondoros képet.
Tényleg? Megcsináltad?
Ez az utolsó. Ez egy kondor, a képen
végeztünk, mehetünk.
Hammond tévedett viszont.
Mert még volt egy állat, amit meg kellett találnunk.
Azt, aminek nem volt semmi értelme.
A viziló.
Rendben, figyu, ez nyílván valami fajta városka.
Én meg újságíró vagyok, méghozzá elég jó.
Szóval miért nem ugrok be a városba
és próbálok meg kideríteni valamit erről a vizilovas sztoriból?
A rejtekhelyem nem jött ki jól a tegnap esti kocsikázásból.
Nem, azt látom én is, és a kamerám se.
Nem, bepárásodott, azt hiszem, ez a szakkifejezés.
Az én kocsim meg képzeljétek felborult az éjszaka.
Semmit sem tudok arról.
Miután leparkoltunk, nekiálltam újságíróskodni.
Mintha visszatérnék a Rotherham Hirdetőhöz.
Csak ez egyáltalán nem olyan hely, mint Rotherham.
Viziló.
Vizilovasok?
Senki se tudja, senki se tudja.
Mivel az újságíroskodásom nem vezetett sehova...
Elnézést.
...úgy döntöttem a művészethez fordulok.
Viziló.
- Tessék? - Viziló.
Igen. Hol?
Mit mond? Volt egy spanyolul tudó operatőrünk, hova lett?
Mit jelent?
Élnek itt.
Élnek itt?
Hol vannak?
Az információ birtokában, visszatértem a kollégákhoz.
Van valami?
Még több is.
Most hallottam a legelképesztőbb történetet.
Úgy tűnik volt ez a fickó Kolumbiában
akinek a vállalata erdei terményeket exportált a világon mindenhova, OK?
Nagyon, nagyon sikeres volt. Annyira sikeres
hogy vett magának pár házi vizilovat.
- Ki volt az? - Pablo valaki vagy mi.
Mindegy, a rendőrök meg lelőtték.
- Miért? - Azt nem tudom.
Lelőtték, és miután meghalt, a vizilovak megszöktek.
Jó? És azóta is élnek a vadonban, és szaporodnak.
Tehát vannak itt vizilovak, amik vadak is
és azt is tudom, hol vannak
és csak 120km-t kell oda utazni.
- Akkor mehetünk is. - Csináljuk meg.
- Igyátok meg a kávét. - Ez tökéletes.
Ez elképesztő jó hír.
Csak annyi hogy, erre a 120 km-re
zavarná bármelyikőtöket, ha módosítanék a kocsimon?
Hogy visszamódosítom.
Miután mind visszacsináltuk a kocsikat
úgy döntöttem, hogy az indulás előtt
volt egy kis feladatom.
Rendben, kölcsönvettem valamit Hammondtól, hogy idegesítsem Mayt.
Nézd azt a kis Új Munkáspárt Fiat Pandát, a kis Brexit matricájával.
Mintha raknánk egy Én-szív-Mexicó matricát Donald Trump szörnyetegére.
Mármint az ő kocsijára, nem a...
Most már az utolsó 75 mérföldjéhez érkeztünk az 1300 mérföldes utunknak
át, mint kiderült, a világ egyik legelámítóbb országán keresztül.
Ha kombinálnád Kanadát, Oroszországot és Ausztráliát
akkor sem lenne annyi változatosság
domborzat, hőmérséklet és vadvilág terén
mint amit mi láttunk
ezen az abszolút epikus utazáson.
De persze, nem láthattunk volna belőle semmit
az autóink nélkül.
Had emlékeztessek mindenkit, hogy ez a kicsi, 49 lóerős
1-literes kombi ferdehátú..
Ez egy szerény autó.
És mégis ez a szerénység az igazi erőssége.
Mert mindent megcsinált amit a másik két autó is.
Ugyanazokat a hegyeket mászta meg, ugyanazokon a szörnyű utakon haladt
ugyanazokon a kis folyókon gázolt át.
Egyszerűen zseniális. Imádom.
Ezen az úton, az operatőr és háttér csapatok
hatot is elvesztettek a szinte új Toyota Land Cruisereikből.
Hammond elvesztett egy féltengelyt.
May elvesztette a legtöbb elektromos kütyüjét és egy indítómotort.
De ez... semmit.
Semmi nem ment tönkre.
Mindent kibírt, amit Kolumbia csak az útjába állított.
Hőmérsékleti szélsőségek, magassági szélsőségek
olyan utakon, amiket el se hinnének
ő meg erre: "Igen? Mi van?"
Igen, elkeserítően kényelmetlen
és ha egy kátyút túl keményen találsz el
átdöfi a gerincoszlopodat a koponyád tetején.
De, és ez a fontosabb
szerettem amikor megvettem és most még jobban szeretem.
Állhatatos szív dobog benne.
Tisztában vagyok vele, hogy James Bond nem egy monster truckot vezet.
Öltönyben még senki sem, tényleg, nem vezetett monster truckot.
Ezek nem... menők.
Lehet azt mondani, ahogy az a kettő meg is tette, hogy baromság és hülyeség.
De azt is lehet mondani, hogy jó móka...
Mert az. Azért építették hogy vigyorogj bnne.
És ami még jobban meglep, még ezekkel a módosításokkal is
amiktől csak rosszabb lett...
Túl magas, túl széles, túl lassú. Túlmelegszik.
...még így is megcsinált mindent, amit a másik két kocsi is
amitől ez a legjobb
nem is kérdés szerintem.
Jaj, már megint lerobbant.
A kocsim megint lerobbant.
Félreállok.
Nem pont most mondtad fel a kamerába, milyen nagyszerű pickupod van?
Lehetséges.
Végül a Trump szekér újra működött.
És rövidesen megközelítettük a végső állomásunkat.
Rendben, úgy tűnik ez az a terület, ahol az üzletember élt.
És ha lemegyünk a menekülő útján ott...
- A milyén? - A menekülő útján.
Arra az esetre építette, ha jön a rendőrség.
És ezen el tudjon menekülni.
- Akkor nem lehetett túl jó. - Nem, tényleg nem.
Mindegy, ha itt lemegyünk, van egy tavacska, amiben a vizilivak élnek.
Célpont bemérve. Csináljuk meg.
- Álljunk neki. - Vizilovak!
Szóval, gyorsan leszaladtunk a menekülő úton...
a vízhez, hogy lekapjunk egy vizilovat.
Igen, nézők, már csak egy kilóméter van hátra
és még nem ütött el egy monster truck sem.
Végtelenül boldog vagyok.
Hammond, csak téged látlak mögöttem.
Te látod Clarksont mögötted?
Nem. De odafigyelek rá.
Ebben a pillanatban viszont elterelte a figyelmünket mi van előttünk.
Az egy tó.
Igen.
- Már csak egy hajításra van. - Micsoda?
Hát, ez olyan vizilovas tavacskának tűnik, nem igaz?
Ki rakta azt... Te raktad azt a kocsimra?
- Mit? - Azt a matricát?
Nem, azt hittem akkor csináltad amikor módosítottál a kocsin.
- Ne legyél hülye. - Nézd, én is meglepődtem.
Ez egy elég erős kijelentés tőled...
Te raktad oda, mikor tankoltunk, ugye?
- Nem, azóta ott van, hogy átszereltél. - Nem, dehogy is.
Kikiáltod világosan és büszkén. Remélem a barátaid nem látták.
Mindegy, fontos dolgunk van itt.
Ahelyett hogy megvártuk volna Jeremyt
inkább felkészültünk
hátha a végső célpontunk is feltűnik.
Hammond...
Martha Hussein, a célkeresztemben vagy.
Nézd azt a nagy kövér arcot.
Igen!
- Akkor ennyi volt. - Ez hatalmas.
Vizilovak!
Fénykép egy vizilóról.
- Gratulálok. - Jól csináltuk.
Szerintem megvolnánk. Mi kész vagyunk. Hol van...
Tudom, már kezdtem aggódni miatta.
Hát, ha majd ideér
akkor majd rájössz, hogy ez az első alkalom
az összes autó és túra közül
hogy egy kocsi eljutott az út végére, bármilyen hiba nélkül.
Semmi nem ment rajta tönkre.
Ez az egyetlen ilyen alkalom, hogy ez megtörtént.
- Egy autó, elérte a célt, lerobbanás nélkül. - Igazad van.
Ez egy rekord.
Ugye nem esett le arról az ijesztő híd féléről?
Nem tudom.
Túlzásba vitte, mert már közel volt a cél. És megpróbált valami...
- Várj egy percet, csak nem...? - De ő.
Jaj, a rövid eufóriát elsöpri a gyötrő depresszió.
- Hol voltál? - Sziasztok.
Javítottam a kamerámat.
- Nincs rá szükség. - Mi?
Megcsináltuk, haver. Meg vannak a képek a vizilóról. Kész vagyunk.
- Befejeztük. Megcsináltuk. - Íme a viziló.
Épp most csináltuk meg a képeket a vizilovakról.
Pár perce jöttek ki.
- Akkor ez a vége? - Ez a vége. - Munka elvégezve.
És végigcsináltuk az egész műsort, anélkül hogy említettük volna a kokaint.
James, mondtuk mielőtt idejöttünk
hogy nem fogjuk használni a k-szót.
Mi lettünk volna az első emberek valaha
akik Kolumbiába mennek és nem beszélnek róla.
Bocsi.
Véletlenül kicsúszott.
És ezzel a szörnyű csalódással, ideje befejezni.
Reméljük tetszenek majd a képek, amiket készítettünk.
- Nem fognak. - Hé, néhány egész jó lett.
- Jó, 1 vagy 2 jó lett. - Nem.
Jó, mindegy. Nemsokára újra találkozunk.
Viszlát!
Fordította: Gary & KalapUr
www.addic7ed.com