EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Vart ska du? -Vi kan inte gå tillbaka.
Vi har levt länge, och jag har sett min död:
Jag går fridfullt ner i havet.
Vill du komma?
Jag har också sett din död, och det är med mina händer runt din hals.
Okej, vi får väl vara strandmänniskor, då.
Vi doppar allt i fondue, eller rostar.
Varför berättade barnen inte att huset blev sålt?
Förutom... Herregud.
Tänk om de berättade för oss och vi glömde det!
Har du glömt?
Vad hände med "oss"? Vi glömmer ju tillsammans nu.
Du har rätt. De ville att vi skulle göra så här.
Tvivla på oss själva.
-Frankie, jag kommer aldrig tvivla på dig. -Tack.
Är det så klokt att tända en joint med en blåslampa?
Det varade ju en hel sekund.
Kan du snälla svara?
Det är barnen.
Fjärde gången de ringer.
-Åt helvete med dem. -Absolut.
Frankie, en liten sak bara: Sluta lägga min mobil på dina bröst.
Hur fan hamnade den där?
Kan du kolla efter min?
Vänta lite...
Glöm det. Min är också här.
Vems är det?
Robert?
Förlåt, jag blev ställd.
Allt väl?
Ingen fara!
Han svimmade. Han behöver lite luft bara.
Svimma också. Det funkar.
-Det var så jag orkade med mitt äktenskap. -Han kommer.
Lyft honom.
Fryser du inte ens lite?
Nej.
De har piffat upp huset.
Ingen är här. Det är tomt.
Eller så är det ett bakhåll.
Jag har sett den här Gerard Butler-filmen för ofta.
Det är La Jolla, inte en ambassad i Bagdad.
Du har inte sett Fallen Shores.
Det har inte du heller. Det var en idé du klottrade ner.
Hallå, eftersom de inte har flyttat in kanske vi kan få huset tillbaka.
Precis. Som Gerard Butler i Fallen Shores.
-Det är låst. -Ingen fara. Jag har gömt en nyckel.
Den är gömd från ditt minne, va?
Då funkar det på ett plan.
Fan också...
Självklart!
Jag vet att du är där. Kom igen.
Någon är där inne!
Hon kommer fram hit.
Herregud, Grace. Hon ser på pricken ut som dig!
Men tiden har varit obarmhärtig.
Bakdörren var öppen.
-Herregud. -Herregud.
-Snacka om avslöjande.
Jag vill vända mig om, men kroppen lyder inte.
Är han okej? - Pappa?
Är du okej?
-Hej. -Vad fan händer här?
En freudiansk mardröm med speciellt gästspel.
Snälla, ta på dig den.
-Nej. -Tack.
Roy, kan du ta på dig dina egna kläder?
Visst. Förlåt.
-Hej. Roy. -Hej, Roy.
Han tog examen från Stanford.
Smart...
Smart penis... Man!
Man med en...
-Vad gör alla här? -Bäst det är viktigt.
Det är mamma och Grace. De stal en golfbil.
-"Viktigt", inte Tom i bollen. -De har inte synts till på flera timmar.
De har inte ens väskor med sig.
Ledsen, men jag hittar inte mina byxor.
Var inte ledsen.
Finns det andra?
Det är fruktansvärt. Jag känner mig som en inkräktare i mitt eget hus.
Om du bara kunde känna så när jag ligger i badet.
Vi var mitt i ett samtal!
Jag trodde att samtalet var över i och med: "Jag ska ta ett bad".
Det kommer nån! Ner!
Skit! Fonduegrytan!
Jag varken kurragömmar eller tittutar...
...för det är barnlekar och jag hatar barn.
För de är vidriga.
Visa dig, och var inte ett barn.
Hej, tjejen!
Vem fan är du?
Jag vem fanade först.
-Det verkar vara ett dödläge. -Ni verkar göra inbrott.
Vi ville bara se huset igen. Vi har bott här.
Ursäkta juridikbabblet, men dubbelstämpsis ta tillbakis.
Vi vill ha vårt hus.
Ingen ångerrättis.
Fan, du har pluggat juridik.
Det var inte meningen att sälja. Vi tänkte inte klart.
Så nu har ni nyktrat till och gör inbrott hos folk.
Våra barn sålde det framför näsan på oss, efter att vi bad dem.
Jag förstår varför. Hemskt hus.
Va?
Så varför köpte du det, då?
Det gjorde jag inte.
"Vem", frågar du?
Min extremt välbärgade chef som vill vara anonym.
Vem är det som vill vara anonym?
Jag vet inte varför jag inte hör foträta skor som skyndar mot Applebee's.
-Gud! Vem... -Jag sköter det, Grace.
Vet du, jag förstod direkt att vi skulle bli amigos huevos.
"Äggvänner"?
Äggsakt.
Och medan vi äter ägg ska vi snacka om mitt ex som är gay och min svarta son.
Hur mycket gemensamt har vi inte?
Ingen aning, hatar du också dig?
Ta över, Grace.
Vi är enastående människor som avskyr barn så jag ska inte slösa tid.
Låt mig prata med din chef i fem minuter.
Inte ens fem sekunder, äggvän.
Inte för att dissa dig, men vad jiddrar du om, bitch?
Va?
Okej.
Ut på gatan!
Som två antika golvlampor ingen vet vad man ska göra av
när Gene Kellys änka dör.
Är Gene Kelly död?
-Det finns nåt som kallas telefon. -Vi försökte ringa.
Men ni svarade inte, så vi blev oroliga.
Nu är vi här och ser att allt är lugnt.
Det kan kännas lite genant...
-Ja. ...vilket det är.
Men man kan dra lärdom från det.
Trots att det inte är som det ser ut, är det lite som det ser ut.
Förutom att vi inte...
Sluta med läxan. Snälla.
Vill du säga nåt?
Nej.
-Vilken skitstövel han var. -Ett riktigt monster.
-Men varför vill jag ha hans gillande? -Jag vet inte...
-Jag vill också ha det. -Eller hur?
Det här suger kokosnötter!
Jag ska göra nåt konstruktivt.
Bara skylten eller tuttar du på huset?
Det vore lika bra.
Den rike knölen som köpte det bryr sig inte.
Han anställde den där reslige varelsen, som jag ska bli vän med,
att göra allt jobb,
-Herregud. -Vad är det?
Jag vet vem köparen är!
Vem är extremt rik, skulle dölja sin identitet från oss
och hotar att köpa allt?
Herregud, Leslie Uggams!
Nej, Nick!
Vem är Nick Uggams? Vänta, jag vet!
Jag pratar om min Nick. Min före detta Nick.
Han måste ha köpt huset.
I dag hotade han att köpa Walden Villas om jag inte åkte.
Det är otroligt. Fantastiskt!
Det är en katastrof. Fruktansvärt.
Det känns som vi är på samma våglängd.
Ännu en person som behandlar oss som om vi är svaga och måste räddas.
Precis, men i det här fallet superräddar han oss.
-Vi måste härifrån. -Och åka vart?
-Hem till Nick. -Uppfattat.
Inte det här!
Jag fattade det.
Vad är ordet?
Okej.
Enligt Arlene är de arga. Grace har gjort slut med Nick
och mamma blev arg för att de tog fonduegrytan.
-Hon har ju använt det som ett vapen. -Det kan hon igen.
Övervakningsbilder visar dem med grytan, en brödrost och en blåslampa.
-Det finns ingen logik. -Eller...är det helt logiskt?
Grace var upprörd över uppbrottet.
Mamma ville muntra upp henne med fondue, vilket är förbjudet där,
så de rymde för att smälta ost.
Eller så är de försvunna, och vi måste dela upp oss och hitta dem.
-Bra idé. -Vi kollar det nattöppna oststället.
-Vi kollar det nattöppna spritstället. -Ni överreagerar.
Man kan inte få panik när en gamling inte svarar.
Vi vill inte eller så vet vi inte hur.
Fast ibland fastnar vi i mathissar, som mr Purcelli förra månaden.
Om det var min mamma skulle jag oroa ihjäl mig.
Precis.
-Så... -Roy.
Roy. Självklart.
Hur exakt känner du våra pappor?
Förresten, vi borde leta efter era mammor.
-Ja. -Jag hjälper till.
Nej! Nej...
Stanna här ifall de ringer eller dyker upp.
-Visst. -Bra.
Då går vi allihop. Kom igen, alla.
Och jag stannar och pratar med Roy.
-Jag berättar resten. -Ja.
In i den jävla bilen.
Herregud...
Tack, Roy.
Okej, det här är vansinnigt tjusigt.
Ursäkta, takvåningen, tack.
Flott.
Han har hela våningsplanet.
Toppen, då behöver han inte sin nya strandvilla.
Åh, vänta!
Roy verkar...trevlig.
Jag pratar inte om det.
Roy var mer ett experiment snarare än en akt.
-Jag vill inte veta vad det betyder. -Bud, det betyder att...
Ingenting? Kan du inte säga nånting?
Jag borde inte ha tinat fläskkotletten.
Det uttrycket är nytt.
Vem gav vem grönt ljus?
-Vet du om det? -Jag lever i världen, pappa.
Jag vill leva i en annan värld än den här.
Får jag fråga en sak? Spenderar du mitt arv på en prostituerad?
Roy...är en folkmusikälskare som visade sig vara sensualist.
Kan vi fokusera på mamma i stället?
Ja, självklart.
Om sanningen ska fram var er mamma också sensualist.
Varför är du sur på barnen men inte Nick?
Det här är inte som med barnen. De körde över oss.
Nick var den enda som sa att du inte borde vara på det där stället.
Han vet hur mycket du älskar huset.
Och om du frågar mig är det riktigt romantiskt att köpa det.
Det är det mest romantiska någon har gjort för mig.
Herregud, jag ser nog för jäklig ut!
Hur är mitt hår?
Idealt borde du ha en söt klockhatt som jazzflickorna hade.
Här. Kan du hålla den?
Här.
Ursäkta?
Hon behöver den mer än du.
Jag älskar den nyansen.
Tack...
Nej, det är jag som ska tacka.
Här.
Glömde ni att trycka?
Vi ska till takvåningen. Högt uppsatta vänner, du vet.
Jaha, så det är ingen dejt alltså.
Med Nick?
Ja.
Jag visste inte att han bjöd mig på fest.
Kommer ni inte?
Nej, Vi...åker ner.
Jag ser dem inte.
Hoppas att de är okej.
Jag vet, vi borde ta ett glas.
Jag är på. Martini?
Snälla.
Herregud, jag har behövt en sen vi såg hela Roy.
Okej, min 75-årige pappa har en trekant med en porrig hantverkare
och jag är med en kofta som jobbar med matte.
-Okej, men Barry är urgullig... -I vissa koftor.
Och du och pappa får nåt i alla fall. Jag är den enda utan ett sexliv.
Sluta klaga och gör nåt åt det.
-Som? -Uppdatera din status till "singel".
Då vet alla att jag misslyckades.
Alla som är singlar har misslyckats.
Pappa, jag har hittat mamma.
-Skål för mamma. -För mamma.
Titta, en Macho Combo-burrito till dig.
En Jacked Up Value Beans, Rice & Cheese-burrito till mig.
Queso Loaded-nachos till bordet.
Hur kunde jag vara så dum?
Hur kunde jag tro att mitt ex skulle köpa ett hus åt mig?
Det är inte dumt, snarare fåfängt.
Du har rätt.
Jag tror att han tänker på mig när...
Han tänker bara på att gå vidare.
Han slösade verkligen ingen tid. Vi gjorde slut i dag!
Fast du har gjort slut med honom 14 gånger.
Och du flyttade utan att säga.
Men strunt i fakta. Det är passé.
Och det faktum att vi inte har nånstans att gå?
Det finns alltid Walden Villas.
Lägg av! Tror du att vi kan vara lyckliga där?
Jag vet.
Visst kändes det bra att rymma därifrån?
Vilken röra.
Det är det.
Milda makter!
Gott, va?
Jag har aldrig känt så här.
Välkommen till Del Taco.
Ingenting. Vi har kollat vartenda ostställe.
Är det här vårt nya liv? Att vi måste oroa oss jämt?
Du är överdramatisk. De har kanske jättekul.
Folk snor sällan golfbilar om de är i livsfara.
-Bud. -Robert har rätt.
De är säkert oskadda och hör av sig snart.
Du har rätt. Vi åker hem.
Ni har säkert mycket att ta itu med.
-Jag pratar om den nakne mannen. -Inte jag.
Vad gör vi nu?
Vi skulle kunna dricka och prata om din nya relationsstatus.
-Du har väl inte...? -Såklart jag har.
-Hur visste du löseñordet? -Det är namnet på din senaste unge.
-Hur vet du namnet? -Alltså, jag skrev fel några gånger.
Du är singel.
Fan...
Det var vakten från Walden Villas. De hittade golfbilen vid La Jolla.
-Varför där? -För att det är vid stranden...
Herregud, de gick till huset.
Kan jag få takeaway?
Jag förstår äntligen tröstätning.
Del är här för dig, min vän.
Jag kommer strax med två kanelchurros och fyra kolacheesecake-bitar.
Och till dig?
Jag vill gå hem.
Jag vet. Jag med.
Vi kommer på nåt.
Jaså, ännu ett nytt ansikte.
-Välkommen. Jag heter Frankie. -Bob.
Man åker bort några månader, och allt förändras.
Fattar du, Bob?
Okej, två kanelchurros och fyra kolacheesecake-bitar.
Två kanelchurros och fyra kanelcheesecake-bitar att ta med.
Inte ta med.
Vi har ingenstans att gå.
Men restaurangen stänger...
Nej, ni stänger vid tio.
Klockan är bara 21.52.
-Okej, men ingen är här... -Vi är här. Ser du inte oss?
-Är vi inte här? -Jo, så klart, men det är nästan tio...
Så du ska sparka ut oss på gatan?
Ska Terry från köket fysiskt kasta ut oss?
-Jag vet inte... -Är Craig här?
Jacinda?
Kan du ringa upp en av dem?
Craig ska göra SAT-provet i morgon.
Vi behöver inte efterrätt Du har nog med mat på dig.
Det handlar inte bara om efterrätt!
Det handlar om nåt mycket viktigare, men också om efterrätten!
Varför är du så upprörd?
De försöker sparka ut oss, men vi är inte redo att gå.
Vi går inte förrän vi bestämmer oss för det!
Ja, ma'am. Stanna så länge ni vill.
Del Taco-familjen är här.
Oj!
Ibland måste man bara vägra att gå.
Frankie, du är ett geni!
Jag har väntat på att du ska inse det.
Varför är jag ett geni?
Problemet är att Roy inte fattar vad vi försöker göra som bögar.
Fast vi fattar inte heller vad vi försöker göra.
Jag vill bara att folk vi bjuder på middag behåller kläderna på.
Vi kan inte fortsätta vilseleda Roy. Det är inte rättvist mot honom.
Och det är inte vår stil.
Jag antar att vi är tråkiga och traditionella.
Men jag gillar det.
Jag älskar det!
Vissa behöver en trekant för att få spänning.
För andra räcker det med en ny ljudbok.
Och vi vet vilka vi är.
Så...vi får säga till Roy att vi inte kan träffas mer.
-Det är bäst... -Du får göra det.
Sten, sax, påse?
Tja, de verkar ha varit här.
Okej...
Ursäkta?
Vem är den till?
-Ray Donovan och Eleanor Roosevelt. -De är här.
Oroa dig inte. Det är ingen fara.
Okej, kom.
Vad synd att väcka honom.
Ska vi vänta tills i morgon?
Jag vill inte ens tänka på vad vi kan få se då.
Vi gör det ihop.
Roy?
Du är inte Roy!
Jo, i typ en vecka i college.
Var är han?
Han sa"Förlåt för missförståndet" och gick när jag kom.
Vad gör du här?
Jag berättar i morgon.
Mamma?
Herregud...
Ungar! Vilken...trevlig överraskning.
Stå inte bara där.
Bud, betala honom.
Vad gör ni?
Har en trevlig hemmakväll.
Det är inte ert hem längre.
Tack för att ni berättade, BTW.
-BTY? -Nej. Tvivla inte på dig själv.
-Huset såldes nyss. -Nyss!
-Vi skulle berätta. -Snart!
Det var ju det ni ville.
Och ni orkade inte sköta det.
Därav fullmakten.
Vi har säljångest! För ni sålde det, och nu har vi ångest.
Alltså, vi pratade med Arlene. Du är ledsen för Nick.
Nej, jag är ledsen för att ni manipulerade oss.
Varför tar ni inte oss till separata rum och gör vad ni vill...
Det lät fel, jag vet. Men ni fattar.
-Vi har inte manipulerat er! -Vi övertalade er.
Och än sen? Ibland måste man göra det som krävs.
Särskilt när man är orolig för sin mamma, som sitter inomhus i utomhusmöbler
i ett hus som hon inte äger, med en brödrost men ingen el!
Vi har en blåslampa.
Jaså, har ni det?
Okej, då är det ingen fara. - Kom, vi går.
Det borde vi.
Vi bryter mot lagen genom att vara här. Kom nu!
-Mamma... -Nej! Vi går ingenstans.
-Vad menar du? -Vi går aldrig mer.
Ni måste!
Fråga Bob på Del Taco om det!
-Det är en gammal hederlig husockupation. -Vi tar tillbaka vårt hus!
-Är du galen, mamma? -Struntprat.
Vad håller ni på med? Det är löjligt.
Nu när ni lyssnar...
-Ut! -Se så.
Va? Mamma!
-Vad elakt. -Hon smiskade mig! Jag får lätt blåmärken.
Mamma, vi åkte till Walden Villas i dag för att överraska er med en fest.
Och ni är officiellt vid liv.
Det kan du ge dig på.
Vad kul, men det förändrar inget.
Även om ni kan få tillbaka stället... har ni samma problem som innan.
Det blir värre, och det vet ni.
Och ni visar att det redan är värre.
Vad gör du om du ramlar?
Eller om nån av er får en stroke? Vad är planen?
Ja, det här är inte logiskt.
Skit samma.
Ursäkta?
-Ska vi bara lämna dem? -Jag antar det.
De har varken tandkräm eller tandborstar, men okej.
Skit samma.
TILL MINNET AV SHAWNDRA BLYLE
Undertexter: Dann Ling