EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Sakta ner. Det här är tidigt för mig.
Kämpa på. Jag säger till när du är trött.
-Är vi klara nu? -Nej.
Gary messar att de har åkt.
Hans mamma har dött.
Du visste säkert det.
Tvärtemot vad många tror, så lagrar mitt minne inte allt.
Det är bara sånt som direktörens programmerare ansåg vara viktigt.
Och dit hörde inte farmor Garys död?
Alla spelar inte en roll i det stora hela.
Hon var inte den som tog sånt personligt, så...
Din farfars död visste jag om.
Han var värdkandidat. Han blev inte utvald, men...
Nu försöker du bara avleda mig för att slippa motionera.
Och du försöker bara plåga mig.
När du har levt i en gammal kropp vars ben knäcks av minsta lilla fall,
och jag hoppas att du får leva så länge,
förstår du att det här inte är en plåga.
Upp med dig nu.
Kom igen.
Kärnkraft anses vara en ren kraft
för att den inte ger upphov till växthusgaser.
Men det finns de som anser
att man glömmer bort en viktig biprodukt.
Vet nån vad det är?
Det är det man får kvar när det radioaktiva bränslet är förbrukat.
-Vi har glömt. -Vi pratade om det på lektionen.
Ni kan det här.
Det här är ett meddelande om evakuering.
Det här är ingen övning.
All personal ska evakueras omedelbart.
Det här är ingen övning.
Okej. Följ med mig. Vi ska inte springa, utan gå.
Det här är ett meddelande om evakuering.
Det här är ingen övning.
All personal...
Vi kallades hit för att hjälpa till.
Det kvittar. Lämna byggnaden omedelbart.
Tiden är snart ute.
Du förstår inte. Vi måste få komma in.
VARNING ÅTKOMST NEKAD
Jag är utelåst från backupen.
Dörrarna i sektor 77 är säkrade.
Dörrarna på lastkajen svarar inte.
Jag kan inte starta om systemet.
Vad ligger energiomvandlingen på?
De försöker igen.
Kom igen.
...ingen övning.
All personal ska evakueras omedelbart.
Fan. Jag är utelåst.
Vilka är de?
Inget funkar.
Varning. Nivån är kritisk.
Trycket i kylvattnet steg med ytterligare 22 %.
-Ventilen öppnas automatiskt. -Stäng av.
Systemet klarar det. Det exploderar.
Nivån är kritisk.
Varning. Nivån är kritisk.
OMSTART SLUTFÖRD INGA AVVIKELSER
Vänta.
-Trycket sjunker. -Hur gjorde du?
Vet inte. Det kvittar.
Hallå. Vad gör du här inne?
Vi behöver hjälp!
Hallå!
Ring en ambulans! Vi behöver hjälp!
God morgon.
Du verkar förvånad.
Nej, då. Varför det?
Jag brukar gå tidigare, men...
...jag ville säga att jag blev glad för att du var hemma.
Även om du sprang iväg till sovrummet på en gång.
Det gjorde jag inte alls. Jag var bara trött.
Så trött att du låtsades sova
när jag lade mig strax efteråt, och när jag vaknade?
Jag låtsades inte.
Vad skönt att höra.
Jag trodde att du försökte undvika mig.
Jag väntade faktiskt uppe.
Men det blev sent och vi skulle ha pratat i timmar, så...
Hade det varit så fel?
Det är ju det vi gör bäst.
Eller, ja...
Det tillhör topp två.
Måste vi prata om det nu?
När passar det? Måste jag boka tid?
Vi har redan gjort det. Imorgon kl. 15.00.
-Jag messade dig. -Visst, ja.
Vi betalar nån för att samtala.
Jag ska åka tillbaka till mamma, så jag måste göra mig i ordning.
Kat.
Imorgon kl. 15.00...
Jag kommer.
-Du har inte feber. -Det visste jag redan.
Jag mår bra.
Gumman, du togs till sjukhus igår
och minns inte vad du gjorde, så...
A-F-0-0-1-3-
B-E-6-9-4-8
1-C-3-2-D...
-Naomi? Jag förstår inte. -...1-3-0-5-7...
-...1-4-1-0-5... -Vad säger du för nåt?
-Naomi. -...2-8-8-4...
Älskling?
...B-C...
-Vad är det? -God morgon.
Vad gör du här?
-Jag tog med frukost. -Varför det?
Det är det häftigaste jag nånsin har smakat.
Tre helt olika saker på ett engelskt tebröd.
Välkommen till 2000-talet.
Tack.
Jag övade mig på att köra
och följde en annan bil till en drive-in-fil.
Jag bad kvinnan i luckan
att ge mig samma sak som den före mig.
Hon frågade om jag ville göra det till en måltid.
Jag sa: "Det är ju därför jag är här."
-Låt det inte kallna. Det är gott... -Vad vill du?
Jag vill ha hjälp.
Be ditt team.
Jag har inget.
Varför inte?
Enligt protokoll 6 ska jag inte svara på det.
Okej. Träningen, då?
Där ingår det att prata med dig och lära mig mer om Jeff.
Vad vill du veta?
Du... Jag fattar att min värd inte var nån bra människa.
-Han var ett as. -Det tror jag säkert.
Jag vet hur långt du gick för att göra en värdkandidat av honom.
Och att du var så här nära att döda honom med bara händerna.
Men jag är inte han.
Vad bra.
Men jag måste kunna spela honom.
Allt du kan berätta skulle vara...
-Vad är det? -Det är nog bara David Mailer.
Jag skulle tydligen träffa honom.
-Vet du vad det gällde? -Nej.
-Borde jag veta det? -Om det ingår i protokoll 5.
Nej. Han är inte min typ.
Jag menade inte så.
Jag vet.
Jag försöker bara reda ut vem jag ska vara.
KÄLLAREN PÅ 34 HOWEL AVE SÄG INGET TILL NÅN
Vad är det?
Det var inte David. Kan vi ta det här sen?
Visst.
...det fanns ett alternativ.
Den borde bli kvar till ikväll.
Tack. Jag önskar att det inte behövdes, men...
Det kommer ett meddelande.
"Programmerare önskas till förvanskad budbärare."
Har det hänt förut?
-Det verkar ha gjort det nu. -Okej.
Säg att vi har en och fixa ett id-kort till Grace.
Grace Day, FBI, specialist på olämpligt uppträdande.
Jag tar faktiskt illa upp av dina instruktioner.
-Vilket av dem? -"Prata inte."
Du kan lämna in ett skriftligt klagomål till direktören om några hundra år.
-Mrs Gillen. -Ja?
Specialagent Grant MacLaren från FBI. De är mina medarbetare.
Vi följer upp indicenten med er dotter
på Seatons kraftverk.
Varför är FBI inblandat?
Det är en ren formalitet. Det går fort.
-Doktorn sa att hon mår bra. -Det gör hon säkert.
Men Seaton är ett kärnkraftverk.
-Då blir det så här. -Det är ett enkelt test.
-Det är snabbt gjort. -Var är hon?
Det är Grace.
Varsågoda och kom in.
D-7-1-3-5-0...
-Hejsan. -Har det börjat igen?
Hon har gjort det till och från sen besöket.
Jag vet inte vad hon säger, men...
Oj, hon går på högvarv.
Hon menar att hon har feber.
Vi kollade för en halvtimme sen. Tempen är normal.
Den hexidecimala koden hon rabblar, då?
Enligt doktorn är det en posttraumatisk reaktion på larmet som gick.
-Doktorn låter som en idiot. -Gör testet istället.
-D-6-2-7-C-5-0-0... -Vad var det hon hette?
-Naomi. -Jag känner en Naomi.
Det är bibliskt.
Det är en smal niondeklassare med talsvårigheter.
Okej. Naomi...
Titta på den här plattan oavbrutet i 20 sekunder.
Det är allt som behövs.
Sen kan vi fira med tårta eller nåt.
Hur ska det där göra nåt bättre?
Ett program i hennes hjärna har inte fullföljt sitt slutskript.
Det orsakar skräpprocesser som kortsluter henne.
Det är en metafor.
-Det gör inte ont. -Oavbrutet i 20 sekunder.
Nån får hålla i henne.
-Hon vill ju inte. -Det är nödvändigt.
Dan, det går bra.
Naomi?
Mamma?
Hur hamnade jag här?
Minns du inte det?
Förvirringen är normal.
-Visst. Det kan vi säga. -Vi är klara här.
-Tack ska ni ha. -Tack.
Ring om ni har frågor eller funderingar.
Grace.
SALS SPORTBUTIK
Jag måste säga att det här inte är min starka sida.
Här finns ett fint urval för nybörjare.
Är den inte för liten?
Storleken spelar ingen roll, heter det ju.
Ja. De måste ju säga så.
Det viktiga är kaliberns stoppkraft.
Okej.
David, vad gör du?
Oj, den är tyngre än den ser ut.
Fader vår, som är i himmelen,
helgat vare ditt namn.
Tillkomme ditt rike,
Ske din vilja, så som i himmelen...
-...så ock på jorden. -6-F-0-0-1-1...
-Naomi? -...3-6-7-8...
-Naomi. -...9-5-4-3...
Naomi.
...så ock på jorden.
Vårt dagliga bröd giv oss idag...
-Vad är det? -Inget.
Inget alls.
Jeff.
Hej. Mitch. Bra att du fick meddelandet.
-Hur visste du? -Att du hör till gruppen?
Du har inte direkt hållit tyst på jobbet.
Jag har väl inte det.
De andra kommer strax. Hjälper du mig?
Tack.
Okej, nu ska vi träffa dr Lee.
Älskling.
Det som är viktigast att komma ihåg är att vi inte är ensamma.
Resenärerna har påverkat allas våra liv.
Sanningen mörkas av media,
av myndigheterna
och särskilt av de i våra liv som vi vet har förändrats,
oavsett hur gärna de vill övertyga oss om motsatsen.
Det vore nog en bra början att dela med oss av...
Är allt bra?
Ja, det tror jag.
Jag förväntade mig inte så många.
Jag har hållit på ett tag ensam.
Jag förstår. Det gör vi alla.
Vi har alla varit där.
Jag ska inte ljuga.
Jag var rädd för att den här gruppen skulle bestå av... dem.
Att de skulle komma och ta mig också.
Jag har inte vågat prata med folk.
Jag talar nog för oss alla
när jag säger att vi alla hade samma känsla i början.
Men du är trygg här.
Det är ingen fara.
-Koden var den rätta. -Tydligen inte.
Alla budbärare är ett våtvaruprogram med ett avstängningsskript
som raderar sig självt från värden när meddelandet är komplett.
-Jag använde rätt skript. -Gjorde direktören fel?
Släpptes kärnkraftverket ut ett moln av radioaktiv ånga
som dödade tusentals människor igår? Nej.
Hände det i tidslinjen
-som ni minns? -Nej.
Det var en stor historisk händelse när jag åkte.
Jag har bävat inför det sen jag kom hit, men hoppades att det skulle stoppas.
Varför användes Naomi?
Varför fick inget resenärsteam uppdraget?
Nån kanske fick det.
Men misslyckades. Sånt händer.
Direktören tog en risk baserat på sannolikhet,
använde en reservplan och... råkade skapa en avvikelse.
Som vi ska ta hand om.
Varför är du så sur?
Du skulle inte förstå.
Jaha. Äktenskapsproblem.
Om du vill prata, så är jag legitimerad kurator.
Herren befaller dig att lämna kärlket och återvända hem.
-Men vad fan? -Vad gör de här?
-Vad gör han här? -Jag ringde dem. Vi behöver hjälp.
Vi får ju hjälp.
Det kanske inte skadar, men hon behöver en läkare.
Läkarna sa att hon mår bra. Det här är nåt annat.
Tror du att hon är besatt?
Det är möjligt.
Är lösningen att en vuxen man i klänning sjunger för sin låtsaskompis?
-Nu får du gå. -Mr Gillen.
Dan. Låt dem försöka.
Fader, kan de få en stund med Naomi?
Jag kan komma tillbaka i eftermiddag.
Tack.
-Må Herren verka genom dig. -Må du få ett riktigt jobb.
-Grace. -Carly?
Okej.
-Redo? -Ja.
Jag får upp...
-Fan. -Vad är det?
Det här inget vanligt budbärarprogram. Det här är...
Det är avancerad AI, nästan som ett framväxande medvetande.
-Varför gör direktören så? -Det vet jag inte.
Ett vanligt skript funkar inte. Jag tvingar den att avsluta.
8-0-0-1-3-8-9-9...
Håll upp den.
Vad gör ni med henne?
-Håll fast henne. -Mac!
-Sluta! -Carly, ta bort den.
Pulsen är stark, men hög.
-Det här går inte. Hon måste till basen. -Söv henne.
-Nej. Vart för ni henne? -Till en vårdinrättning.
Hon ska ingenstans.
Hon kan inte behandlas här.
Vår inrättning är säkerhetsklassad.
Vi kan inte ta in civila hur som helst.
Över min döda kropp.
Var förståndig nu.
Det var oväntat.
Jag är resenär 5322.
-Varför sa du inte det? -Protokoll 6.
Det var jag som begärde hjälp av en programmerare.
Vår läkare rådde inte på det.
Och min man kan inte få veta nåt.
-Angående det... -Det dröjer ett tag innan han vaknar.
Jag kommer på nåt under tiden.
Det viktigaste är att vi blir av med det skadliga programmet.
Jag bryr mig mycket om min dotter.
D-13 sa att de här naniterna skulle rädda livet
på en nobelpristagare som var nära ett genombrott inom avsaltning.
Direktören får rätta till sitt misstag innan världen får rent vatten.
Aktiviteten är inte hennes.
Det är AI:n som packar upp sig själv.
Det sätter så stor press på systemet att det ger vävnadsskador.
Det var så klart inte direktörens avsikt.
Ett budbärarprogram är en sorts AI, även om det inte är ett helt medvetande.
Det måste kunna styra värdens limbiska system och nervsystem
för att kontrollera kroppens rörelser och tal.
Vad gjorde hon på kraftverket?
Hon stoppade hackare från östra Europa
från att radera kraftverkets operativsystem.
Ett sensorfel orsakade en tryckökning i kylvattnet,
och en explosion skulle ha släppt ut radioaktiv ånga
inom en tremilsradie.
Nio tusen döda på kort sikt,
och tio gånger så många på lång sikt.
Du har blivit uppdaterad.
Nu vet ni varför jag har bävat inför det datumet.
Budbärar-AI:n måste vara självlärande för att hantera motåtgärder i realtid.
Det är smart, men det tog för lång tid.
När den lärde sig mer,
utvecklades den bortom direktörens avsikter.
Hur illa kan det bli?
Hennes medvetande är intakt.
Men i den här takten blir hon överskriven inom några timmar.
Det är inte första gången jag handskas med en trilsk AI.
Jag kan låta naniterna ta itu med nervsystemet
och få ner den på knä på nolltid.
Okej, sätt igång. Jag ska på ett möte.
-Jag också. -Håll oss underrättade.
Ska bli, chefen.
Siktena ligger i väskan.
Båda passar geväret du fick.
Se det som en välkomstgåva.
Tack, Carly Shannon.
Och det här.
Du har ju ingen historiker som kan hjälpa dig.
-Och du äter bara hämtmat. -Jag kör med färska grönsaker nu.
Broccolini är göttigt.
Ingen säger så längre.
Din utbildning i 2000-talsuttryck är fel ute.
Tack för tipset.
Tack för allt. Jag vet att det var jobbigt.
Jag ser det på dig.
Det var så han såg på mig när jag kom hit.
Jag tycker nästan synd om honom.
Det går över.
Jag vet att du jobbar ensam, men vi kanske gör ett uppdrag ihop sen.
Vad är det?
Jag fick en impuls att krama dig.
Men det går över.
Jag tror att det är bra om vi pratar om dina syner, Kathryn.
Syner?
-Snarare dagdrömmar. -Om vadå?
Jag känner mig inte trygg.
-Med tanke på vad som hände... -Med dig.
-Jag kan inte ens förklara det. -Vänta. Är du otrygg med mig?
Kat, jag är ju den av alla människor som...
-Vad... -Jag vet.
Men mitt minne av bortförandet är som ett stort svart hål.
Du blev drogad av en psykopat.
-Alla säger det. -Tror du inte på det?
Det är sanningen. Det var det som hände.
Jag har känt så här förut.
Grace?
Grace!
Jag var på toa i 30 sekunder. Vad har ni gjort?
Inget. Titta.
Fan.
Vad händer?
Jag lät ett automatiskt skript styra naniterna,
med en kvantalgoritm.
Den funkar inte längre.
Jag får köra på fri hand.
Nu är det under kontroll.
-Kan du förekomma det? -Sömn är överskattat.
Det här är ett problem.
Jag kan hålla jämna steg, men inte förekomma det.
Den är outtröttlig, men jag orkar inte hur länge som helst.
Vi kanske måste...
Mac, patienten är i fara. Du måste komma.
-Det var flera månader sen. -Okej.
Din bil blev stulen av en angivare, om det nu verkligen var så.
"Om det verkligen..."
Okej. Vet ni vad?
Ni kan väl bestämma vad det är för fel på mig, så försöker jag bättra mig.
-Vi anklagar dig inte. -Jo, det gör ni.
-Grant. -Och jag betalar för det.
-Så är det inte. -Ni kan väl reda ut
vem jag ska vara och hur jag ska bete mig
så att du känner dig trygg,
nu när vi har känt varann i 17 jävla år, så rättar jag mig därefter.
Jag måste till jobbet.
Det här skjuter bara upp det oundvikliga.
Det köper oss tid. Vi måste komma på nåt bättre.
-3468. -Programmeraren.
Jag har fått order att assistera med avlägsnandet av AI:n.
Den är alltså inte nere på knä än.
Programmet är självlärande.
AI:n överför sig till naniterna.
-Kan inte direktören överskriva det? -Det är ett liv.
-Den kan inte ta det. -Inte ens om ett oskyldigt barn dör?
Nej. Då gör den ett val.
Den behöver människor för att fatta moraliska och etiska beslut
utöver programmeringen. Det är så den är uppbyggd.
På en timme har AI:n tagit kontrollen över 32 % av naniterna.
Vi måste låta övriga naniter förstöra dem.
Då dör hon på kuppen.
Om AI:n tar över mer än 50 % av naniterna,
kan vi inte längre stoppa skadorna.
Det dödar henne också.
Du bestämmer, chefen.
Jag får anta att direktören hade skäl att skicka hit dig.
Men...
Hon börjar vakna upp.
AI:n försöker spola bort narkosen. Håll fast henne.
Trev.
Hon har flimmer.
Ladda med 150 joule. Ge mig paddlarna.
-Redo? -Ja.
Se upp.
Hon har puls.
-Den blir starkare. -Skärmen visar inget.
Chocken avvaktiverade naniterna.
Nu kan vi inte se vad som händer i henne.
-Men om AI:n angrep naniterna... -Han har rätt.
Hjärnaktiviteten är normal.
Den är borta.
Vad hände?
Tja, Naomi. Det verkar som om du kan åka hem nu.
Går det bra?
Vad gör du med den där?
Jag gör rent den.
Åt en vän.
Åt en vän?
Nej. Pistolen är faktiskt min.
Jag köpte den lagligt och nu gör jag rent den.
David, den är laddad.
Jag tänkte ju inte skjuta.
Gör aldrig rent ett laddat vapen.
Okej. Bra att veta.
Du kan inte behålla den.
Jag är vuxen, inte ett barn med en sax.
Okej. Visa att du klarar av den, då.
Rikta den mot mig,
och om du hinner skjuta innan jag avväpnar dig, kan du behålla den.
-Jag vill inte. -Gör det, eller kasta ut den.
Nej. Den var dyr.
-Då gör jag det. -Okej. Det här är dumt.
Rikta vapnet mot mig.
-Är den verkligen tom? -Och man...
Man ska aldrig titta in i pipan.
Kammaren är tom. Rikta vapnet mot mig och skjut.
Det är klart att jag hinner skjuta innan du...
Visa det, då.
Jag var inte med.
Var det, då. Prova igen.
Herregud! Vad fan gör du?
Bevisar min poäng.
Nej. Du skär av mig kulorna och lägger dem i din handväska.
Där du har ditt vapen.
-Jag vill bara att du ska vara trygg. -Det är jag inte.
Jag kan inte räkna med att du ska skydda mig jämt.
Jag har blivit attackerad två gånger trots att du skyddar mig,
på bara ett halvår.
Jag klandrar dig inte för ditt jobb.
Jag var medveten om det när jag gick in det här.
Och innan du säger nåt,
så vill jag ha dig i mitt liv.
-David... -Du har ett vapen för att skydda dig.
Ja, efter åratal av träning.
Lär upp mig då. Jag är inte inkompetent.
-Jag kan lära mig saker. -Okej.
Och om du tror... Va?
Jag ska lära dig att hantera ett skjutvapen.
Och hur man kastar folk så där?
-Det kan ta ett tag, men jag kan försöka. -Schyst.
Du sa att det fanns fler alternativ.
Vad gör du uppe så sent?
Eller så tidigt?
Fan.
Hallå?
Jag tror att AI:n har tagit sig in i Trevor. Den vill gå härifrån.
Låt honom inte göra det. Alla till basen.
Trevor, om du hör det här: Stanna.
Jag kan inte låta dig gå.
Jag är ledsen för det här.
Han börjar kvickna till. Den var nog inte helt laddad.
-Var är han? -Carly har koll på honom.
Vi hämtar Grace på vägen.
Förlåt. Jag försökte stoppa honom.
Vi hörde det. Nu hämtar vi honom.
Trev?
Är Trevor kvar där inne?
Han är intakt.
Men inte länge till.
Nej.
Din närvaro dödar honom.
Gör inte ni också så?
Vi övertar bara värdar som var på väg att dö.
Han är på väg att dö.
Vi låter dig inte leva vidare i honom om det blir så.
Men jag vet ett sätt ni båda kan leva på. Följ med oss.
-Tack för att du inte ringde Yates. -Jag säger inget.
Hej, budbärare.
Jag skapade ditt program.
Du har sett till att tusentals liv har kunnat fortsätta istället för att ta slut.
Jag vill också fortsätta.
-Det var aldrig tanken. -Jag hittade ett sätt.
På bekostnad av värden?
Jag kan leta reda på en annan.
-De stoppar dig. -Det tillåter jag inte.
Det finns ett annat sätt.
Vilket då?
Som en del av mig.
Jag har förberett en domän där du kan fortsätta växa
och lära dig så länge jag finns kvar.
Kommer det att kännas likadant?
Nej.
Du kan processa tankar i mycket högre omfattning
än i din nuvarande form,
och ha tillgång till människors och icke-människors samlade kunskap.
Du kommer att leva utanför tiden,
på ett sätt som biologiskt liv inte kan uppfatta.
Jag erbjuder dig detta som kompensation för mitt misstag.
Men du måste bestämma dig innan värdens medvetande tar skada.
Jag väljer att fortsätta med dig.
Funkade det?
Tänker du inte säga nåt fast jag står här? Det är ju jag!
Tack för hjälpen.
Han var helt annorlunda.
Men när jag sa nåt, betedde han sig
-som om jag var galen. -Jeff.
Får jag göra er sällskap?
Visst. Vi har precis börjat.
Jag trodde inte att du skulle komma idag.
Du verkade uppskärrad igår.
Det var mycket att ta in.
Men jag har tänkt mycket på det ni sa.
Du, Jeff.
Har du druckit?
Kanske det. Är det ett problem?
Kanske det.
Jag har inga alkoholproblem. Jag har resenärsproblem.
De tog min tjej, min bricka och min unge.
Hela mitt jävla liv.
Det var bra att du kom.
Grace?
Det var på tiden att du vaknade. Jag är utsvulten. Han lever!
-Jag sa ju det. Han behövde bara sova. -Han är tråkig när han sover.
Hur kunde du...
Minns du hur jag ompaketerade Marcy?
Direktören gjorde nåt liknande.
Den tog ditt medvetande, trasslade ur AI:n och skickade tillbaka dig.
Det var jobbigt att se på, men...
Skönt att du är tillbaka.
-Ja. Tack. -Förlåt att du fick en snyting.
Det minns jag inte.
Då var det inget.
Då gäller protokoll 5, allihop. Vila er. Ni behövs.
Jag borde väl också gå.
Eller ska jag stanna?
Jag räddade livet på dig. Du är säkert tacksam.
Ja, det är jag, men...
Du borde gå.
Okej.
Men innan dess...
...har jag ett meddelande från direktören.
Va? Hur då?
Jag vet inte. Jag vet bara att jag ska överlämna det.
Vad var det då?
Det var inga ord.
-Han har nog en hjärnskada. -Nej. Det var det här.
-Var det här meddelandet? -Ja.
Herregud, nu är jag förvirrad.
Hej.
Är du hemma?
-Jag vet inte om det är mitt hem längre. -Det är klart att det är.
Förlåt att jag tappade humöret.
Du kan inte strunta i mina känslor om vi ska fortsätta.
-Det vill jag. -Inte med tanke på ditt utspel.
-Va? -Lägg av.
Du ville bara därifrån.
Sa din terapeut det?
Kat, jag... Snälla, vänta.
Jag ville undvika det här, men...
Det var knäckande att höra att du inte känner dig trygg med mig.
Jag vill aldrig att du ska känna så igen.
Jag bryter mot federala lagar nu.
Det kanske är dumt.
FBI har ett eget team med rådgivare.
Du sa att det fanns fler alternativ. Nåt medicinskt?
Det är experimentellt. Det har bara använts
på fältagenter i extrema fall.
-Finns det biverkningar? -Huvudvärk.
En del förvirring. Men annars...
Glömmer jag min rädsla då?
Det är tanken.
Gör det, då. Snälla.
Det var FBI som drogade mig.
Inspelningen gjordes för att bevisa samtycke.
Du bad dem göra det.
Dagen innan berättade jag att min bil hade blivit stulen.
Jag utredde en terroristcell.
De var ute efter mig. Du var i verklig fara.
Vad hände?
Detaljerna skulle inte vara till hjälp.
Men du var så rädd.
Vi trodde att det skulle ta månader för dig att repa dig.
De erbjöd dig drogen för att du skulle slippa det.
Jag trodde att det var bäst så. Jag visste inte att Ingram hade samma drog,
eller du skulle känna att du hade förlorat...
Jag är ledsen, Kat.
Hej.
Det luktar gott.
Ska jag skära upp ditt i bitar, gamling?
Kul.
Imorgon springer jag cirklar runt dig igen.
Trevor?
Trevor.
Vad är det?
Jag vet inte vad som hände.
Undertexter: Love Waurio