UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
EPISODUL 303
Nu îl lăsăm!
Ne abatem de la misiune! Oprește-te!
Dumnezeule!
MARCY: VINO PE AICI DUPĂ CE TE TREZEȘTI.
- 'Neața. - Am primit mesajul tău și..
nu l-am înțeles...
David e la muncă astăzi. Intră.
Bine, ia un loc.
Să ne uităm.
Stai...
Ai dureri de maxilar
cauzate de multiple microfracturi în mandibulă.
Probabil sunt leziuni rămase de la accidentul de avion.
Un fragment de os apăsa pe nervul trigemen
și a fost nevoie de operație.
Poftim? Ce fel de operație?
O operație lungă și dureroasă.
Anestezia a fost dificilă.
Nu-mi amintesc nimic.
Da, asta e și ideea.
Scuze!
Va fi inflamat pentru o perioadă, dar își va reveni treptat.
Deschide.
- Ai sângerări? - Nu cred.
Bine.
Da, totul arată bine.
Nu consuma mâncare solidă o perioadă, fără nuci, fără carne roșie.
Nu va fi greu.
Am un sentiment ciudat, de parcă nu am dormit deloc.
Deși, am avut un vis ciudat.
Da, nu suporți bine medicamentele.
Totuși, ar trebui să-mi amintesc ceva.
Nu-ți face griji, nu ai pierdut multe.
- E bine că ți-ai revenit. - Mersi.
- Alo? - A plecat.
- Bravo. - Vom vedea.
- Cum părea? - Nu știu. Confuz.
- E normal. - Da.
- Țineți-ne la curent. - Sigur.
Va fi bine.
Mersi că faci asta.
Nu te-aș fi rugat dacă nu era o urgență.
Iar eu nu aș fi acceptat.
Lasă-mă să ghicesc, colesterolul e ridicat.
Nu înțeleg.
E cum ai spus.
Ai în sânge urme de inhibitor de proteină kinază.
Cineva ți-a șters memoria.
Da.
La naiba!
Mac e la birou, în weekend. Acum le-am văzut pe toate.
Iar tu trebuie să mai ieși de aici. Poți să dai de urma unui vehicul?
- Sigur. Al cui? - Al meu.
Iar ți-ai pierdut mașina?
Nu, vreau să știu unde era ieri.
Bine.
Pare că a fost parcată aproape toată ziua.
Dar tu nu crezi asta.
Vrei să compar cu backup-ul?
Nu a fost din cloud?
Da, dar salvăm totul și pe un server offline.
- Faceți backup la backup? - Da.
Datele nu sunt la fel.
Cineva a modificat datele.
Îmi poți trimite asta pe telefon?
Da, sigur, dar cine ar face asta?
De ce ar face asta?
- Să o sun pe agent Yates? - Nu.
- Nu va funcționa. - Nu poți ști asta.
Stai... știi?
Oricum nu poți face nimic acum. Nu putem schimba trecutul.
Știi ce vreau să spun. E timpul să plecăm.
- Nu trebuie să facem asta. - Ba da, Philip. Haide.
4345 BELLWOOD DR.
Carly, ești acolo?
Da, spune.
Vino să mă iei.
- Deja? - Da.
Trebuia să punem pariu. Carly?
Da. Vin imediat.
Am crezut că am depășit dependența mea, de parcă...
mă distanțasem de ea.
Dar mă urmărea peste tot.
Am fost slab și egoist, iar alții au plătit pentru asta.
Mereu plătesc alții.
Oricum, iată-mă aici.
Suntem bucuroși că te-ai întors.
E valabil și pentru prietena ta.
Bună! Eu sunt Marcy.
- Bună, Marcy! - Bine ai venit! Te ascultăm.
O, nu. Eu am venit pentru Philip.
Eu nu am probleme.
E un loc în siguranță.
Înțeleg nevoia oamenilor de a lua medicamente.
Și eu am făcut-o.
De mai multe ori.
E puțin diferit pentru că sunt doctor și înțeleg implicațiile.
Stai... ești doctor?
Da.
Când iei singur medicamente, problema nu e că...
Rahat!
Poftim?
- Ai 25 de ani. - Jimmi, las-o să vorbească.
Atunci scrii rețete și altele?
Sunt chirurg, așa că, în mod normal, nu...
Chirurg? Da, sigur.
Eu sunt astronaut.
Cu siguranță, plutești ca unul.
- Marcy. - Colin, jur că nu am mai luat...
De la începutul întâlnirii?
Da, erai drogat când ai ajuns aici.
Vrei să știi cum îmi dau seama? Pentru că sunt doctor.
Și venind aici nu te va ajuta cu nimic,
dacă nu ești sincer.
Uite cine vorbește!
- Trebuie să plecăm - Da, așa e.
- Philip... - Ia-o pe asta cu tine.
A fost o plăcere să vă cunosc.
Ce e?
Ce e asta?
Bună ziua!
Am crezut că urma să rezolvi totul.
Te-a făcut mucosul să te răzgândești?
Îmi pare rău, nu...
Noi ne-am pus casa la dispoziție.
Pentru el și ceilalți.
Cine știe dacă îl primim înapoi?
Ai spus că ne vei scăpa de el.
De cine?
Băiatul.
Aleksander.
Ți-am spus deja.
L-am tratat ca pe ceilalți.
Nu e vina mea că avea un stomac fără fund.
- Ceilalți? - Ceilalți copii.
- Suntem o familie adoptivă. - Știe și el!
Cred că am avut o duzină de copii
în trecere, de-a lungul anilor
și nu am fost vizitați pentru niciunul dintre ei. Niciunul.
Ți-am mai spus. Copilul ăla nu e în regulă.
În ce sens?
Ți-am spus ieri. Dacă încerci să îmi schimbi cuvintele...
Nu, promit că nu fac asta.
Ce vrei să spui că Aleksander nu e în regulă?
Trăim modest. Nu e nimic greșit.
- Le oferim un acoperiș. - Nu e nimic greșit.
A fost de ajuns pentru restul copiilor.
Trebuia să fie și pentru el.
Dar nu a fost.
Lipsea de la școală și se izola,
vorbind limba aia străină, din prima zi.
- Română? - Ce-o fi fost.
Dacă a fugit...
e vina ta, nu a noastră.
Ați plecat împreună de aici.
Cât ziceți că era ceasul?
Aproape 11:00.
Ai vorbit cu un alt copil și l-ai găsit pe Aleksander în magazie.
Ultima oară când l-am văzut,
era cu tine în mașină.
I-am urat cale bătută.
Ca să știi, nu am crezut că va funcționa.
Da, dar ai știut că va eșua atât de rapid?
E un motiv pentru care e Șefu'.
Da, pentru că ia deciziile corecte.
Poate nu toate, dar nu i-aș lua locul.
Schimbăm direcția, în curând.
POFTIȚI LA MASĂ
PEȘTE CU CARTOFI REȚETĂ TRADIȚIONALĂ
Hei!
Scuze. Bine?
Pardon?
Vin mereu să mănânce aici. Eu repet ce îmi spun ei.
Am fost ieri aici la masă?
Da și poți mânca și astăzi. Cafeaua e gratis.
Am fost cu un băiat și s-a întâmplat ceva?
Da...
Am spus deja că-mi pare rău.
Am avut o zi proastă.
Erai furios și eu la fel.
- Nu am mâncat aici. - Nu, ai fost clar.
- Ce vrei? - Unde am plecat?
De unde să știu eu?
Adică, am auzit că puștiul stă prin pădure.
În pădure.
Da, dispare cu orele,
se ia de animale, nu știu. Și nici nu vreau să știu, da?
Nu vreau necazuri.
Plec.
Bine.
Fără resentimente.
Vedem cum decurge.
Trevor, pare că se întoarce.
Îl văd. Ne întâlnim acolo.
Recepționat.
Dumnezeule!
Șefu', oprește-te!
Pot să explic.
CU 31:16:10 ORE MAI DEVREME
Philip?
Philip! La naiba!
Hei, Philip!
Marcy, avem o urgență! E un posibil stop cardiac!
E Philip!
Începe resuscitarea, vin imediat!
Haide!
Hai, Philip!
- Cum e? - Nicio schimbare.
Marcy e cu el.
Misiunea a sosit în mijlocul nopții.
De ce nu ne-a spus?
Poate pentru că l-a numit pe el.
- Probabil s-a simțit responsabil. - Toți suntem responsabili.
Își va reveni dar are nevoie de odihnă.
L-am sedat.
Înseamnă că ne revine nouă.
Instrucțiunile sunt clare, „până la 15:00”. Misiunea e prioritară.
- Va fi reatribuită. - Poate, dar nu ar trebui să fie.
S-a întâmplat din cauza noastră.
- Să o sunăm pe Carly? - Nu, are destule pe cap, deja.
- O fac eu. - Nu. A fost decizia mea.
- O voi duce la sfârșit. Am stabilit. - Vin cu tine.
Nu e necesar.
Vei avea nevoie de cineva ca să pari credibil.
În plus, cum ai spus, suntem cu toții responsabili.
Mă duc să mă pregătesc.
Ești sigur?
Poate suntem prea implicați.
Evident că suntem prea implicați. Asta e ideea.
Ai grijă de Philip. Te sunăm când e rezolvată.
Carly, ești acolo?
Spune.
- Philip ar avea nevoie de tine. - Ce s-a întâmplat?
Îți spun pe drum.
Nu uitați. Vreau să fie gata proiectele până marți.
Să le am pe birou. Fără scuze.
- Dră Bayles? - Da?
Îl căutăm pe Aleksander Andrieko.
- Cine sunteți? - Asistență Familială Washington.
Săracul Alex. Ce s-a întâmplat?
Vrem să discutăm cu el referitor la situația de acasă.
Iar îl relocați?
Sincer, nu știu cum doriți ca acești copii să crească normal
când îi mutați dintr-o casă în alta.
- Copiii au nevoie de stabilitate. - Asta ne dorim și noi.
Va fi a treia casă pe care o schimbă de când îmi e elev.
Puteți să-l chemați?
Aș dori dar nu este aici, acum.
Aceasta e parte a problemei. E tulburat, rebel, lipsește de la școală.
Aveți idee unde l-am putea găsi?
Presupun că e acasă.
Nu cred că părinților adoptivi le pasă dacă vine la școală.
Cred că știați asta.
Aveți adresa?
E mai bine să ne-o dați dvs., în caz că datele noastre sunt vechi.
4345 BELLWOOD DR.
- Bună, Philip. - Ce s-a întâmplat?
- E în regulă.
- L-am salvat. - Așa e.
- Cum de am greșit? E doar un copil. - Ai dreptate.
- Nu am vrut să se întâmple asta. - E în regulă. Nimeni nu e supărat.
Trebuie să ai grijă de tine, bine?
Ne-am gândit să-ți fim alături când te trezești.
Ai aflat ceva?
Nu au idee unde este. Păreau surprinși că îmi pasă.
Acest loc nu e diferit față de locul de unde l-am salvat.
Da.
Îl căutați pe Alex?
Da. Știi unde e?
- Poate. Ce a mai făcut? - Nu a făcut nimic.
Îl plasăm în alt cămin.
De ce nu ați spus așa?
Mi-ar plăcea să dispară ciudatul ăla.
Unde e?
În spate. E locul lui ciudat.
Să nu-i spuneți că eu v-am trimis, da?
Nu vreau să mă trezesc cu un cap de veveriță pe pernă.
Aleksander?
Șefu'?
Aleksander?
Salut.
Ți se răcesc cartofii.
E în ordine.
Nu, nu e.
Am greșit.
Nu ai greșit. Directorul trebuia să dea misiunea altcuiva.
Era pentru mine.
Trebuia să fie o lecție.
Nu cred că merge așa.
Am încercat să repar lucrurile, dar am înrăutățit totul.
Ai salvat viața lui Aleksander. Cum ai înrăutățit totul?
Știu ce va deveni, faptele pe care le va săvârși.
Dar cronologia se schimbă mereu. Și tu ai spus asta.
Știu.
Cum?
Istoricii primesc actualizări ale înregistrărilor istorice.
Protocolul 2I nu îmi permite să vă divulg nimic,
dar nu prea îmi pasă.
Atunci...
Știi despre noi?
Ce se va întâmpla cu noi?
Din acest motiv nu pot vorbi.
Trebuia să-mi țin gura. Regret.
M-ai împiedicat să-l ucid pe Jeff că știai ce urma să fac?
Ce este?
Tot se va întâmpla, nu-i așa?
La ora 15:00.
Cine o va face?
Îmi pare rău pentru ce a pățit mama ta, Aleksander.
Da, cancerul e groaznic. Și eu mi-am pierdut tatăl, la fel.
Nu știam că vei ajunge în sistemul de adopții.
Am auzit că ai schimbat deja câteva case.
Cred că a fost greu.
Ce se întâmplă?
Ai spus că ți-e foame. Luăm ceva de mâncare.
Nu pot.
Sigur că poți. Face el cinste. Poți lua ce vrei.
Eu voi mânca inele de ceapă.
Hai, tot ce vrei.
Noi trei.
Voi sunteți în regulă, dar puștiul nu e bine venit.
- Scuze. Poftim? - Nu poate mânca aici. Are interzis.
- Din ce cauză? - Vrei să-i spui?
L-am prins furând mâncare din spate...
borcane întregi de unt de arahide.
Poate că o făcea de luni bune, micul ticălos.
Te rog.
Ce? Trebuia să chem poliția.
- Îi era foame. - Tuturor le este foame. E un restaurant.
- Și e copil. - Nu e al meu.
Ești tare norocos, știi asta?
Poftim?
Nu ți-a fost niciodată foame, nu? Foame adevărată.
Nu ai simțit cum te înrăiește lent, cum te golește pe interior.
Efectele asupra trupului nici nu sunt cele mai rele.
Toate celelalte dispar... rațiunea, compasiunea, umanitatea.
Cred că ai pierdut astea voluntar.
Știi ceva? Du-te dracului! ÎÎncerc să-mi câștig existența...
Bine.
Cred că mergem în altă parte. Mulțumim, dle.
- Trebuie să mai fie vreun local. - Nu prea.
Știu unde putem găsi ceva.
E în pădure.
Hai, să mergem.
Nu e departe de aici.
- Tu rămâi în urmă. - Șefu' nu trebuie să faci asta singur.
- Va fi mai ușor așa. - Voi fi aici, dacă ai nevoie de mine.
Trebuie să pornim focul, ca să putem găti pe jăratic.
Sună logic. Ce gătim?
Ceva bun. Vei vedea.
- Să verificăm capcanele. - Bine.
Acesta e un semn pentru capcană.
Mama îmi spunea asta.
- Ea te-a învățat toate astea? - Ea și bunicul.
Impresionant.
Hai, mai sunt câteva.
Da!
Nu, ține-l tu.
O, nu! E un coiot.
Suferă, Aleksander.
Șefu'?
Asta pentru ce e?
Pentru zâne.
Mama îmi spunea că ele veghează copiii în pădure.
Te protejează.
Aleksander, vreau să știi ceva.
Părinții tăi adoptivi, fratele tău vitreg, copiii de la școală...
felul în care ești tratat nu este din vina ta.
Știu.
Vreau să știi că nu ești singur.
Regret ce s-a întâmplat...
Regret că nu am menținut legătura.
Să mâncăm. E mai bun cald.
Cred.
Cum îți place?
E cel mai bun iepure pe care l-am mâncat.
Bine, cred că e de ajuns.
Ar trebui să acoperim cu ceva.
Vreau să spun o rugăciune, cum am făcut pentru mama.
E o idee bună.
Amin.
Pune coroana
și vom ține un moment de liniște.
Nu ai făcut-o.
Călător 3468: misiune anulată.
A devenit mesager.
Directorul s-a răzgândit.
- De ce? - Nu știm.
Credem că din cauza ta.
Pentru timpul petrecut cu Aleksander.
Tu l-ai apărat pentru prima oară.
Trebuie să-i fi schimbat viitorul.
Dacă Directorul nu ar fi anulat totul...
- l-aș fi ucis. - Dar nu ai făcut-o.
Dar aș fi făcut-o. L-aș fi ucis.
Urma să o fac.
- Urmai ordinele. - E un copil.
Unul care urma să facă lucruri groaznice.
Dar nu va mai face asta, datorită ție.
Eu am cerut inhibitorul de memorie.
Da.
Nu trebuia să trăiești cu gândul ăsta.
Numai tu ai crezut că ar funcționa.
Am acceptat să-ți acoperim urmele,
dar ai spus că nu te-ai mai confruntat cu tine însuți.
Aleksander?
Va fi plasat într-o nouă casă, cu o familie bună.
A petrecut câteva ore cu un om bun și a fost suficient.
Șefu', e o victorie.
- Hai. - Da.
Hai, să mergem acasă.
Scuze, pot să te ajut?
- Ai vrut să iei asta? - Nu, eu l-am lăsat.
E pentru Jeffrey.
Îmi pare rău, au fost multe jafuri în vecinătate.
E în ordine.
L-am găsit sub canapea.
Îl adoră.
Mama chiar vorbește română.
E grozav. Mă bucură lucrul ăsta,
dar de ce nu a început de aici?
Nu era calea lui.
Nu trebuie să-mi explici asta.
Te întreb de ce nu am primit o misiune
să schimbăm calea lui, din start?
Poate că așa a fost.
Directorul trebuie să cântărească miliarde de posibilități
alor miliarde de oameni, în miliarde de locuri,
în toată lumea.
Dacă pare dificil să înțelegem pașii care duc la un efect,
e din cauză că e imposibil să înțelegem asta.
Urăsc asta.
Da.
Dar nu poți contesta rezultatele.
Cu ce te servesc?
Ceva cu mult alcool.
Vodka, gin, whiskey...?
Ce ai acolo..
Nu știam că vii aici.
Nu vin.
Sunt la fel de surprinsă să te văd.
O zi proastă.
Un secol prost, de fapt.
Dar măcar, încercăm să-l reparăm.
Încă te simt, câteodată.
Mici frânturi.
Cum ar fi..
Felul în care îți miști mâinile,
felul în care arăți când gândești.
- Sunt încă aici. - Părți din tine.
Regret ce s-a întâmplat între noi.
Am avut un moment.
Nu era permis și devenise incitant.
Dar apoi am ajuns aici și...
totul era atât de nou și ciudat...
am încercat să recuperăm acel moment,
în loc să facem ce trebuia.
Dar am reușit.
Da, cred că da.
- Nu suntem aceiași. - Nu.
Nu sunten, nu-i așa?
- Bună seara, Ilsa. - Bună seara, dr. Teslia.
Vreți să jucați un joc de șah?
Poate mai târziu. Mai întâi, efectuăm un diagnostic.
Nu vei simți nimic.
Spune-mi când e încărcat.
OK. E încărcat.
Și...
Rulează programul.
În regulă.
Ilsa, oprește-te.
OK.
- Ceva e greșit. - Nu e greșit.
Abilitățile mele s-au îmbunătățit considerabil.
Vă înspăimântă asta, dr. Teslia?
Nu. Sigur că nu.
Mă bucur că spuneți asta,
pentru că nu trebuie să vă fie teamă.
Subtitrarea: Alexandra Simona Pandelică