- Dette har skjedd... - Hvorfor kom du hit?
Reign. Vi fant noe som kan stoppe henne.
Harun-El. Yuda Kals svarte stein. Den beskytter oss mot inntrengere.
Du får det du trenger.
I mørket etter Rao påkaller jeg deg, verdensmorder!
- Vi er her! - Har dere steinen?
Det var på tide!
Vi distraherer henne.
- Sam, hører du meg? - Lena...
Kan jeg få smertestillende?
- Hvordan føles det? - Som om en buss har kjørt over meg.
Unnskyld.
- Mamma? - Ruby!
- Se på håret ditt! - Liker du det?
Ja, jeg elsker det.
Jeg er glad i deg.
Takk!
- Du gjorde alt du kunne for Sam. - Det var du som dro ut i rommet.
Jeg må spørre deg om noe. Du lagde syntetisk kryptonitt.
- Kan du lage mer svart stein? - Formodentlig. Hvordan det?
Den heter Harun-El. Meteoroiden var bebodd.
Harun-El er en dyrebar ressurs for dem, men de delte med oss.
- Jeg setter i gang umiddelbart. - Takk.
- Du klarte det. - Jeg må fortelle deg en ting.
Lever mammaen din?
Det føles ikke virkelig.
Men jeg så henne, jeg hørte henne, og jeg klemte henne.
Moren min har vært i live alle disse årene.
Hun bor i byen der jeg vokste opp. Mye av den ble ødelagt.
Men de har gjenoppbygget det meste.
Jeg trodde aldri at jeg skulle få kjenne duften av en Dar-Essa igjen.
- Det må ha vært helt utrolig. - Det føltes som hjemme.
Du vil dra tilbake dit.
Jeg har prøvd å gjøre Jorden til mitt hjem, Alex.
Det har gått takket være deg.
Du har vært så mye mer enn en søster for meg.
Jeg kom hit alene og redd. Jeg hadde mistet alt.
Jeg gikk rundt og kjente...
en hul tomhet innvendig.
Det var vanskelig for oss i begynnelsen.
Men da vi kom hverandre nær, så forsvant den tomheten.
Og det var takket være deg. Du fylte hjertet mitt.
Uansett hvor jeg er, er du med meg i hjertet.
Hvor lenge blir du borte?
Jeg vet ikke.
Jeg får... dårlig samvittighet.
- Jeg føler meg så egoistisk. - Du...
Du har gitt oss alle så mye som Supergirl.
Reign er borte.
Du har viet hele livet ditt til å ta vare på andre.
Nå må Kara Zor-El ta vare på seg selv.
Ingen fortjener det mer enn deg.
Men hvis jeg får være litt egoistisk...
Hvordan skal jeg klare meg uten deg?
Da du studerte på college, så løste vi det.
Ja, vi ringte og skrev e-post hver dag.
Kan man gjøre det fra rommet?
- Tenk at du skal dra dit igjen. - Jeg vet det.
- Det blir tøft å forlate alle sammen. - Det er hjemmet ditt.
Takk for all hjelpen, forresten.
Takk for at ble meg og for at du har hjulpet til.
Det betydde mye.
En utrolig person lærte meg hvordan en helt skal være.
Hun gjorde ingen dårlig jobb.
Kan du gjøre meg en tjeneste på Argo?
De får kunstig gravitasjon ved hjelp av gravitasjonsmanipulatorer.
Med gravitasjon kan man bøye romtid. Du kan kontakte legionen for meg.
Skal du også dra hjem? Hvorfor blir du ikke bare med meg?
Jeg vil ikke trenge meg på ved hjemkomsten din.
Det ville du ikke ha gjort. Det hadde vært fint med selskap.
- Mener du alvor? - Absolutt.
Ja vel.
- Der har vi henne! - Dette hadde dere ikke trengt.
Skulle vi sende deg ut på ferie ute i rommet uten en avskjedsfest?
Det er bare én Supergirl, men i ditt navn kommer vi til-
-å forsvare National City.
- Tale! - Du må holde tale.
Jeg kommer til å savne dere.
Denne verdenen var så fremmed og skremmende for meg.
Men med årene har jeg lært meg å føle meg trygg her.
Det har vært en ære å beskytte Jorden og å bli beskyttet av den.
- Alt er takket være dere. - Skål for det!
Dere er vennene mine, dere forstår meg og får meg til å le.
Dere er forbildene mine dere har gjort meg til en leder.
Dere har vist meg hva det betyr å ha en hensikt.
Denne verdenen har gitt meg en familie.
Jeg drar tilbake til mitt første hjem med dere alle i hjertet.
Jeg vet at dere holder stillingen mens jeg er borte.
Dette er ikke noen avskjed. Vi ses snart igjen.
Eller som vi sier på kryptonisk: "Khao-shuh." Fortsettelse følger.
- Fint å ha deg her, Kara Zor-El. - Velkommen hjem.
- Kanar-Onn-attesten min! - Hva er det?
En kryptonisk skikk der man leser kryptonisk historie i timevis.
Du elsket det. Du sugde i deg alt som sto i de bøkene.
- Jeg var kanskje en nerd. - Det høres riktig ut.
- Å, det er virkelig deg! - Thara?
Vi alle trodde at du var død. Jeg var fullstendig knust.
- Jeg tror knapt at det er sant! - Samme her.
- Foreldrene dine og broren din? - Bare jeg overlevde.
Jeg beklager, Thara.
Jeg kom meg. Og nå er du her. Det er et mirakel!
Har du bodd på en annen planet der du kan fly?
Ja, jeg har så mye å fortelle.
- Vi får sette oss på taket og snakke. - Det hadde vært kjempegøy.
Thara Ak-Var, dette Mon-El fra superheltenes legion.
Hei! Det er mer som rommets politikorps.
Thara jobber i samme bransje. Hun har ansvaret for freden i Argo.
Vi har hatt fred takket være Alura og Det høye rådets arbeid.
Vi alle har fått hjelpe til. Thara kjenner byen ut og inn.
Mon-El leter faktisk etter en ting.
Ja. En syntetisk gravitasjonsmanipulator.
Det fins en fyr på markedet som selger alt mulig sånt.
- Så må du møte familien min. - Familien din...?
- Min mann Lir-Al og våre to barn. - Vi har mye å snakke om!
- Ingenting...? Har du ingenting? - Ikke engang noen som går på rødt.
Hva gjør Supergirl når det er rolig?
- Hun pleier å være hjemme da. - Ja visst, ja. Superhørsel...
Vi får venne oss til dette nå som vi ikke har henne lenger.
Tror du at Kara forblir der?
Jeg vet ikke, men vi kommer nok til å se mye mindre av henne.
Jaha! Skal vi gi oss for i dag?
- Stopp! Ikke rør deg! - Vent. Jeg hørte noe.
Det er en bank like ved.
Stopp!
Stopp der!
- Gikk det bra? - Ja. Takk.
Det hørtes ut som en kanon. Hva slags våpen var det?
Kara hater opera.
- Men hun hadde nok elsket Puccini. - Jeg savner henne også.
Bli med oss i operaen i neste uke.
Den komplekse musikken har virkelig gjort underverker for fars minne.
- Ikke sant, far? - Kanskje jeg ikke kan gå.
Jeg fortalte Alex om operaen. Hun blir med oss neste uke.
Ikke legg planer for meg, J'onn. Det var det jeg prøvde å si.
Hvorfor ikke, far? Du har vært så klar i det siste.
Bedre enn på flere uker.
Et midlertidig oppsving i klarhet som kommer før det er slutt.
Gutten min, det er på tide for oss å gjennomføre overføringen.
- Overføringen? - En eldgammel marsisk skikk.
Eldre generasjoner overleverer sine minner, sin kunnskap-
-og sine erfaringer før de går bort.
Du kommer ikke til å gå bort ennå, far.
- Du har blitt bedre! - Nei, det har jeg ikke.
Hvis vi ikke gjør det i tide, så går mine minner fra Mars tapt.
Alex, kan du forklare faren min at han ikke holder på å dø?
J'onn, det er ikke min sak. Bare faren din vet det.
Og jeg vet det.
Tiden vi har tilbrakt sammen de siste månedene-
- har vært den beste tiden i livet mitt.
Men alle minnene som vi tidligere har klart å bevare, -
-risikerer å gå tapt.
Vi skal bevare dem, far.
Men... ikke ennå.
- Det er jobben. Jeg må gå. - Jeg blir med.
- Vi får snakke mer om dette senere. - Ikke glem hva jeg har sagt.
Det er et ødelagt mesterverk.
Det er som Picassos verk som forsvant i dypet med Titanic.
Du gikk visst inn i et bankran med utenomjordiske våpen igjen?
Det var et DEO-våpen. Nærmere bestemt dette.
En DEO-automatgevær?
Nei, det er ikke mulig. Våre våpen er merket med brikker.
Jeg så og følte det, J'onn. Det var deres gevær.
Vi har til og med gjort en ballistisk test på skytebanen.
Vi skjøt med dette geværet på samme avstand.
Hvilken er hvilken?
- Vanskelig å si, hva? - Merkene er identiske.
Det er umulig! Vi bruker våpen som er utformet kun for oss.
Noen skjøt på meg. Han slapp unna. Kanskje han har flere våpen.
Vi er en superhelt for lite. Vi må følge opp dette.
Agent Schott, sjekk ballistikken. Jeg vil vite hvilket våpen det var.
Våpenet kan bare ha kommet fra ett annet sted. Produsenten.
- Hvorfor smiler du? - Det er så deilig å være normal.
Jeg kan ikke fly, og jeg har ingen å redde.
Hører du en lyd langt unna?
- Nei. - Akkurat.
- Mon-El! - Hvordan har du det, kompis?
- Bra. - Jaså?
- Kara, dette er Val. - Hyggelig å treffe deg.
- Er dere kompiser? - Mon-El reddet ham.
- Med en oppfinnelse fra framtiden. - Du redder folk i hemmelighet nå?
- Jeg kan ikke takke deg nok. - Ingen årsak... Se opp!
Ha det, kompis.
- De er uskadde. - Så fint at ingen ble skadet.
Jeg ber om unnskyldning. Byggeplassen var ikke inspisert ennå.
- Tror du at det var en ulykke? - Selvsagt.
Hvordan det? Hva tror du?
Jeg vet ikke. Jeg så noen flykte etter at kranen hadde rast sammen.
Ikke så rart.
Ingenting skjer uten en grunn. Det fins ingen ulykker.
Sånn var det på Jorden.
- Kan du undersøke saken nærmere? - Selvsagt.
- Vi ses senere. - Ja.
- Sikker på at dere er uskadde? - Ja, det er ingen fare med oss.
- Syns du at jeg er paranoid? - Instinktene dine pleier å stemme.
- Ta denne. - Nei, Mon-El.
Bare i tilfelle. Du kan fly med den.
- Takk. - Direktør J'onzz og Mr. Olsen.
- Vi har bare noen spørsmål. - Ikke noe problem.
Vårt kontrakt med DEO er viktig for oss.
Har det forsvunnet noen våpenleveranser?
- Fra fabrikkene deres? - Absolutt ikke.
En mistenkt hadde et våpen som er identisk med DEOs automatgevær.
Han skjøt mot en politibetjent.
- Klarte politibetjenten seg? - Ja.
Det var godt å høre. Man kan så klart spekulere...
Gjerningsmannen kan ha et modifisert Heel-14-gevær.
Unnskyld, men Heel-14?
En sivil modell av automatgeværet som vi produserte for dere.
Bare rolig. Det er helt lovlig. Det er et jaktgevær.
Det der er ikke noe jaktgevær.
Noen brukte vår våpenmodell mot en politibetjent.
Det er hverken din eller min feil.
Men du kan gjøre noe med det. Dere kan slutte å selge dem.
Jeg har 2000 ansatte. Jeg kan ikke trekke produkter.
Vi er et familiefirma som lager våpen.
Jeg husker da min bestefar ga meg mitt første jaktgevær.
Den fine følelsen vil jeg formidle til så mange amerikanere jeg kan.
Det våpenet der er ikke for familier.
Det er utviklet for militære og politifolk.
Du leverer over all dokumentasjon som du har om Heel-14-
- og samarbeider 100 % med etterforskningen, -
- ellers henvender vi oss til en annen leverandør.
Selvsagt! Jeg ville ikke drømme om å stå i veien for etterforskningen.
Men du drømmer om en verden der alle er bevæpnet.
Og du drømmer om en verden der alle leser CatCo.
Det er bare forretninger, Mr. Olsen.
Kan jeg jobbe her hos deg?
Alle som kommer med et fjell av pizza, er velkomne.
Jeg vet det. Det ble litt for mye. Hva jobber du med?
Jeg prøver å spore en skytter via våpenet hans.
Clark skrev om en våpenboom i Daily Planet for noen år siden.
Jeg lurer på hvordan han kunne spore uregistrerte privatvåpen.
- Folk liker ikke overformynderi. - Hvordan kan retten til å ha våpen...
være viktigere enn retten til å få gå trygt på skolen?
Jeg har en pistol. Jeg har brukt den for nødverge.
Du syns vel ikke at verden hadde vært tryggere hvis alle hadde våpen?
Vi er ikke enig, men jeg forstår deg.
- Jeg håper at du kan forstå meg. - Jeg er villig til å lytte.
Bra! Man skal lytte til hverandre.
Den pizzaen snakker til meg. Det der er mye pizza.
- Miss Teschmacher! - Ja, Mr. Olsen?
Vi trenger din hjelp med minst to av disse.
Takk! Vil dere ha noe?
En kopp kaffe. Denne artikkelen om spontan fisjon er så tørr.
- Er det den av Forrester? - Ja.
Sjekk Jen Steinmetz-O'Grady. Vi studerte sammen.
Hjernen hennes er... helt utrolig! Jeg kommer med kaffen.
- Har Eve studert kjernefysikk? - Det forbauser meg ikke.
- Fant du gravitasjonsmanipulatoren? - Ja, fyren var litt av en raring.
- Alle kjenner Øl-Irus. - Øl-Irus, læreren vår?
Husker du da vi måtte ta med insekter hjem i lekse, -
-og de formerte seg i hele huset?
Insekter er én ting, men du er sikkert en flott mor.
Ja, det er hun.
- Hvor er barna i kveld? - De er hjemme med barnevakten.
- Hvis mor er vår hagearkitekt. - Lir-Al, ikke ta opp elendigheten.
Vi bygger et lysthus i hagen.
Det er lagd av en stor steinblokk som ble igjen etter ødeleggelsene.
- Vi sa at vi ville ha sørvendt. - For å kunne få kveldsolen.
- Men hun snudde den i feil retning. - Så nå står den mot skogen.
Det går ikke an å gjøre noe. Så tragisk!
- Så ille er det vel ikke? - Utsikten er viktig.
- Den påvirker humøret. - Og søvnen.
- Men vi må holde ut. - Unnskyld meg.
Hallo, der!
Du var på markedet. Jeg så deg.
- Spionerer du på meg? - Hva er det?
- Hun var der da kranen raste. - Nei, det var jeg ikke.
Jeg vet hva jeg så! Hvorfor vil du skade meg? Fortell!
- Hun er gal. Jeg er uskyldig. - Du lyver! Fortell hvem du er.
Og hva du vil med meg. Ellers får du angre.
Kara, nå holder det. Gå hjem, Felra.
Hennes mann eier matbutikken. Jeg kjenner henne.
Hun ville aldri skade noen. Hun kjenner deg ikke engang.
La oss gi oss for i kveld, Kara. Gå hjem og hvil.
Har vi noen mistenkte ennå?
Ikke ennå. Vi går fortsatt igjennom listen som du fikk av produsenten.
Det fins ingen dokumentasjon. Vi får ringe til butikkene.
Jeg vil finne ham omgående, før han skader noen andre.
- Du unngår vel ikke å dra hjem? - Nei, det gjør jeg ikke.
Ok.
Thara har snakket med byggelederen.
Kranen veltet på grunn av en ødelagt del.
Felra var på jobb da det skjedde. Du må ha sett noen andre.
Kara...
Jeg vet at det føles merkelig å være her.
I resten av det hjem som du trodde var utryddet.
Tro meg, jeg forstår.
Jeg var traumatisert av planetens undergang veldig lenge.
Og av din fars død.
Det var ikke lett å finne sinnsro.
- Hvordan klarte du det? - Det tok tid.
Jeg er så glad for å være her med deg og Thara.
Men samtidig... føler jeg meg urolig.
- Ulykken i går gjorde det ikke bedre. - Det var ingen ulykke.
Jeg tror at det var noe annet. Jeg har alltid fulgt intuisjonen.
Kara, du har måttet leve som en kriger.
Du har levd på en annen planet og forsvart andre.
Men du trenger ikke å leve sånn lenger.
Du har brukt så mye tid på å ta vare på andre.
Kanskje det er på tide at du tar vare på deg selv.
Komisk nok sa søsteren min Alex nesten nøyaktig det samme.
Da forstår jeg at du er glad i henne.
Noe nytt?
Med moderne sporingsteknikk har vi bare funnet ti prosent av kjøperne.
- Hva gjør vi nå? - Gammeldags politiarbeid.
James, du får kikke på bilder og se om du gjenkjenner noen.
Begynn med alle som kjøpte mer enn ett gevær.
Der har vi ham. Arthur Willis.
Arthur Willis. Er du sikker?
Han gikk gjennom kontrollen. Han ser ikke ut som noen trussel.
- Det var ham. - Hvor mange kjøpte han?
Da skal vi se. Fire ser det ut til.
- Sett sammen en innsatsstyrke. - En innsatsstyrke?
Det kommer til å bli en krigssone.
Mine folk må kunne forsvare seg hvis de skal beskytte allmennheten.
Iblant er det problemet.
Jeg har nettopp sjekket Arthurs sosiale media.
Han har lagt ut noe som ligner på et manifest der.
"Til alle dette måtte angå. De ødela livet mitt."
"Vang og Morales ga meg sparken."
- Det er et advokatfirma. - I samme bygning som banken.
- Det var ikke et bankran. - Han har tenkt å gå tilbake dit.
Han truet med å saksøke byrået.
Han fikk utbrudd hele tiden.
- Tilbød advokatbyrået ham terapi? - Absolutt, men han ville ikke.
Alle innganger er sikret.
Har dere sjekket kjelleren? Det fins en vareinngang.
- Den døren har ingen kameraer. - Hvor er den?
På sørsiden av bygningen.
- Arthur? - Ikke rør deg.
Jeg er ubevæpnet. Jeg vil bare snakke med deg.
Det er for sent for sånt nå.
Ingen ville høre på meg før. Nå skal jeg gjøre meg hørt.
Arthur, hvis du skyter, kommer ingen til å høre på deg.
De tok fra meg alt! Kjæresten min forlot meg.
Likevel fikk jeg ikke bli deleier. De løy til meg!
Jeg vet at det føles som om du ikke har noe mer å tape.
Tro meg, jeg vet hvordan det føles å miste alt.
- De respekterte meg aldri. - Våpenet gir deg ikke respekt.
Det er et verktøy for å skape frykt, og det er ikke respekt.
Bare fordi man er blitt mobbet, får man ikke mobbe tilbake.
Våpenet bråker og er ubehagelig. Tror du at folk kommer til å lytte?
Jeg skjøt mot en politimann! Livet er slutt, uansett hva.
Livet ditt trenger ikke å ende sånn. Du kan leve videre.
Du kan forandre deg.
Du kan få en ny start om du bare legger ned våpenet.
Nei!
- Jeg trenger det. - Du trenger det ikke, Arthur.
Ingen av oss gjør det.
Gi meg våpenet.
Det går fint.
Bra.
Moren din sa at du var her. Hvordan går det med deg?
Jeg vet ikke.
Argo lever ennå. Moren min lever. Det er så vakkert og perfekt her.
- Men...? - Noe er galt.
Mamma sier at jeg har vært på vakt hele livet.
Hun tror at jeg bare trenger litt tid til å venne meg til det.
- Og hva tror du? - Det kan delvis være sånn.
Men jeg føler meg ikke hjemme.
Det er Thara.
Da vi var små, så var vi så like. Vi visste hva den andre tenkte.
Og nå...
Og nå lever og puster hun kryptonsk feng shui.
Mer eller mindre! Men jeg misunner henne.
Jeg vil også bli lykkelig, men jeg vet bare ikke hvordan.
Men jeg er veldig glad for at du er her.
Ditt vennskap har gjort dette mye lettere. Så tusen takk.
- Går det bra? - Jeg ville bare ikke...
Jeg ville ikke belaste deg med dette tidligere.
Jeg vet jo at du har gått videre.
Men jeg ble ikke med hit bare for å hjelpe deg.
Da jeg forlot Imra, ba hun meg om å finne ut hva jeg føler.
Ikke bare for henne.
Men også for deg.
Jeg har prøvd å si til meg selv at vi bare skal være venner.
Men jeg har løyet for meg selv.
Unnskyld at jeg legger dette på deg når du prøver akklimatisere deg.
Jeg vil bare ikke late som ingenting.
Da du dro, hadde jeg en drøm om at jeg gikk på en sti.
Omtrent som denne. Det var vakkert og fredelig.
Du var der. Du ventet på meg.
Jeg ville bare at du skulle være der sammen med meg.
Og nå er du det.
Nå er jeg det.
Hva er det der?
Å, nei!
Der!
Jeg forsvarte deg i går kveld. Nå prøver du å drepe henne.
Etter alt som Alura og Zor-El har gjort for denne byen!
Vi er nattens døtre, barna av Juru, -
-hele Kryptons befriere.
Og Selena er vår yppersteprest.
Selena? Hun hjalp meg med å beseire Reign.
Ingenting er som det virker.
Det er moren din. Vi må gå!
- Klarer du virkelig dette? - Ja, med 99 prosents sikkerhet.
Sikrere kan man ikke være.
- Klarer du dette? - Ja.
Samling, alle sammen! Jeg har en viktig beskjed.
I dag vi ble stilt overfor en krise som er blitt altfor alminnelig.
Det falt ikke under DEOs jurisdiksjon, -
- men på grunn av mine beslutninger spilte vi en rolle i det.
I dag må jeg gjøre noe som burde ha skjedd for lenge siden.
Deres sikkerhet kommer alltid først.
DEO kommer til å slutte å bruke dødbringende våpen.
Vi kommer til å ødelegge våpnene våre.
- Sir, hvor skal vi da forsvare oss? - Det blir en vanskelig overgang.
Agent Schott kommer til å utvikle ikke-dødbringende våpen til oss.
Jeg forstår om dere ikke vil dette, og da hjelper jeg dere gjerne-
-med å bytte til en annen avdeling.
Men jeg mener at dette er vår måte å påvirke omverdenen på.
Universets store styrke er ikke krig, men fred.
Vi er fredens agenter.
Takk. Det var alt.
Direktør J'onzz, jeg hørte hva du sa om fred, og jeg tror på det.
Det eneste våpen man trenger, er et skjold.
Far lærte meg det for lenge siden. Takk for påminnelsen, James.
Det er virkelig en ære å få jobbe på et prosjekt for Supergirl.
- Hva er det? - Harun-El.
Den er mer enn et biolistisk system.
Den kan være revolusjonerende.
Beklager at jeg ikke være klar før, men jeg er klar nå.
Er du sikker?
NATIONAL CITY ADOPSJONSSENTER
- Hvor er romskipet? - Det er borte.
Se!