_
- Det här har hänt... - Varför kom du hit?
Reign. Vi hittade nånting som kan stoppa henne.
Harun-El. Yuda Kals svarta sten. Den skyddar oss från inkräktare.
Du får det du behöver.
I mörkret efter Rao åkallar jag dig, världsdödare!
- Vi är här! - Har ni stenen?
Det var på tiden!
Vi distraherar henne.
- Sam, hör du mig? - Lena...
Kan jag få värktabletter?
- Hur känns det? - Som en buss har kört över mig.
Förlåt.
- Mamma...? - Ruby!
- Ditt hår! - Gillar du det?
Jag älskar det.
Jag älskar dig.
Tack!
- Du gjorde allt du kunde för Sam. - Utom att åka ut i rymden.
Jag måste fråga dig en sak. Du gjorde syntetisk kryptonit.
- Kan du göra mer svart sten? - Förmodligen. Hur så?
Den heter Harun-El. Meteoriden var bebodd.
Harun-El är en dyrbar resurs för dem, men de delade med sig.
- Jag sätter igång med det direkt. - Tack.
- Du klarade det. - Jag måste berätta en sak.
Lever din mamma?
Det känns så overkligt.
Men jag såg henne, jag hörde henne och jag kramade henne.
Min mamma har varit vid liv i alla dessa år.
Hon bor i staden där jag växte upp. Mycket av den blev förstört.
Men de har återuppbyggt det mesta.
Jag trodde aldrig att jag skulle få känna doften av en Dar-Essa igen.
- Det måste ha varit helt otroligt. - Det kändes som hemma.
Du vill återvända dit.
Jag har försökt göra Jorden till mitt hem, Alex.
Det har gått tack vare dig.
Du har varit så mycket mer än en syster för mig.
Jag kom hit ensam och rädd. Jag hade förlorat allt.
Jag gick runt och kände...
...en ihålig tomhet inombords.
Det var svårt för oss i början.
Men när vi kom varandra nära så försvann den där tomheten.
Och det var tack vare dig. Du fyllde mitt hjärta.
Oavsett var jag är så är du med mig i hjärtat.
Hur länge blir du borta?
Jag vet inte.
Jag får... dåligt samvete.
- Jag känner mig så självisk. - Du...
Du har gett oss alla så mycket som Supergirl.
Reign är borta.
Du har vigt hela ditt liv åt att ta hand om andra.
Nu måste Kara Zor-El ta hand om sig själv.
Ingen förtjänar det mer än du.
Men om jag får vara lite självisk...
Hur ska jag klara mig utan dig?
När du pluggade på college så löste vi det.
Ja, vi ringde och mejlade varje dag.
Kan man göra det från rymden?
- Tänk att du ska åka dit igen. - Jag vet.
- Det blir tufft att lämna alla. - Men det är ditt hem.
Tack för all hjälp förresten.
Tack för att följde med mig och för att du har hjälpt till.
Det betydde mycket.
En otrolig person lärde mig hur en hjälte ska vara.
Det gjorde hon bra.
Kan du göra mig en tjänst på Argo?
De har konstgjord gravitation genom gravitationsmanipulatorer.
Med gravitation kan man böja rumtid. Du kan kontakta legionen åt mig.
Tänker du också åka hem? Varför följer du inte bara med mig?
Jag vill inte förta din stora hemkomst.
Det skulle du inte göra. Det vore trevligt med sällskap.
- Menar du allvar? - Absolut.
Okej.
- Där har vi henne! - Det här hade ni inte behövt göra.
Skulle vi skicka iväg dig på semester ute i rymden utan en avskedsfest?
Det finns bara en Supergirl, men i ditt namn kommer vi -
- att försvara National City.
- Tal! - Du måste hålla tal.
Jag kommer att sakna er.
Den här världen var så främmande och skrämmande för mig.
Men med åren har jag lärt mig att känna mig trygg här.
Det har varit en ära att skydda er och att bli skyddad er.
- Allt är tack vare er. - Skål för det!
Ni är mina vänner som förstår mig och som får mig att skratta.
Ni är mina förebilder som har gjort mig till en ledare.
Ni har visat mig vad det innebär att ha ett syfte.
Den här världen har gett mig en familj.
Jag återvänder till mitt första hem med er alla i mitt hjärta.
Jag vet att ni håller ställningarna medan jag är borta.
Det här är inget avsked. Vi ses snart igen.
Eller som vi säger på kryptoniska: "Khao-shuh." Fortsättning följer.
- Välkommen tillbaka, Kara Zor-El. - Välkommen hem.
- Mitt Kanar-Onn-intyg! - Vad är det?
En kryptonisk sed där man läser kryptonisk historia till leda.
Du älskade det. Du sög i dig allt som stod i de där böckerna.
- Jag var lite av en nörd. - Föga förvånande.
- Åh, det är verkligen du! - Thara?
Vi alla trodde att du var död. Jag var förkrossad över det.
- Jag tror knappt att det är sant! - Samma här.
- Dina föräldrar och din bror? - Bara jag överlevde.
Jag beklagar, Thara.
Jag återhämtade mig. Och nu är du här. Det är ett mirakel!
Har du bott på en annan planet där du kan flyga?
Ja, jag har så mycket att berätta.
- Vi får sätta oss på taket och prata. - Det vore jätteroligt.
Thara Ak-Var, det här Mon-El från superhjältarnas legion.
Hej! Det är mer som rymdens poliskår.
Thara jobbar i samma bransch. Hon ansvarar för freden i Argo.
Vi har haft fred tack vare Alura och Höga rådets arbete.
Vi alla har fått hjälpas åt. Thara kan staden innan och utan.
Mon-El letar faktiskt efter en sak.
En syntetisk gravitationsmanipulator.
Det finns en kille på marknaden som säljer sånt där.
- Sen måste du träffa min familj. - Din familj...?
- Min man Lir-Al och våra två barn. - Vi har mycket att prata om!
- Inget...? Har du ingenting? - Inte ens nån som går mot rött.
Vad gör Supergirl när det är lugnt?
- Hon brukar stanna hemma då. - Javisst, ja. Superhörsel.
Vi får vänja oss vid det här nu när vi inte har henne längre.
Tror du att Kara stannar där?
Jag vet inte, men vi lär nog se mycket mindre av henne.
Jaha! Ska vi ge oss för idag?
- Stopp! Rör dig inte! - Vänta. Jag hörde nåt.
Det finns en bank nära.
Stopp!
Stanna där!
- Gick det bra? - Ja. Tack.
Det lät som en kanon. Vad var det för vapen?
Kara hatar opera.
- Men hon hade säkert älskat Puccini. - Jag saknar henne också.
Häng med oss på operan nästa vecka.
Den komplexa musiken har verkligen gjort underverk för min fars minne.
- Eller hur, far? - Jag kanske inte kan gå.
Jag berättade för Alex om operan. Hon följer med oss nästa vecka.
Gör inte upp planer för mig, J'onn. Det var det jag försökte säga.
Varför inte, far? Du har varit så klar på sistone.
Bättre än på flera veckor.
Ett tillfälligt uppsving av klarhet som kommer innan det är slut.
Min son, det är dags för oss att genomgå överföringen.
- Överföringen? - En uråldrig marsiansk sed.
Äldre generationer lämnar över sina minnen, sin kunskap -
- och sina erfarenheter innan de går bort.
Du kommer inte att gå bort än, far.
- Du har blivit bättre! - Nej, det har jag inte.
Om vi inte gör det i tid så går mina minnen från Mars förlorade.
Alex, kan du förklara för min far att han inte håller på att dö?
J'onn, det är inte min sak. Bara din far vet det.
Och jag vet det.
Tiden vi har tillbringat ihop de senaste månaderna -
- har varit den bästa i mitt liv.
Men alla minnen som vi tidigare har lyckats bevara -
- riskerar att gå förlorade.
Vi ska bevara dem, far.
Men inte än.
- Det är jobbet. Jag måste gå. - Jag följer med.
- Vi får prata mer om det här senare. - Glöm inte vad jag har sagt, min son.
Ett förstört mästerverk.
Det är som Picassos verk som försvann i djupet med Titanic.
Har det begåtts ett bankrån med utomjorda vapen igen?
Det var ett DEO-vapen. Närmare bestämt det här.
En DEO-automatkarbin?
Nej, det är inte möjligt. Våra vapen är chippade numera.
Jag såg och kände det, J'onn. Det var ert gevär.
Vi har till och med gjort ett ballistiktest på skjutbanan.
Vi sköt med det här geväret på samma avstånd.
Vilka är vilka?
- Svårt att säga, va? - Märkena är likadana.
Det är omöjligt! Vi använder vapen som har utformats enbart för oss.
Nån sköt på mig. Han kom undan. Han kanske har fler vapen.
Vi är en superhjälte kort. Vi måste följa upp det här.
Agent Schott, kolla ballistiken igen. Jag vill veta vilket vapen det var.
Vapenet kan bara ha kommit från ett annat ställe. Tillverkaren.
- Varför ler du? - Det är så skönt att vara normal.
Jag kan inte flyga och jag har ingen att rädda.
Hör du nåt ljud långt bort?
- Nej. - Exakt.
- Mon-El! - Hur mår du, kompis?
- Bra. - Eller hur?
- Kara, det här är Val. - Roligt att träffas.
- Är ni kompisar? - Mon-El räddade honom.
- Med en uppfinning från framtiden. - Räddar du folk i hemlighet nu?
- Jag kan inte tacka dig nog. - Ingen orsak... Se upp!
Hej då, kompis.
- De är oskadda. - Jag är tacksam att ingen skadades.
Jag ber om ursäkt. Byggplatsen hade inte blivit inspekterad än.
- Tror du att det var en olycka? - Självklart.
Hur så? Vad tror du?
Jag vet inte. Jag såg nån fly efter att kranen hade rasat.
Inte så konstigt.
Inget händer utan en anledning. Det finns inga olyckor.
Så var det på Jorden.
- Kan du undersöka saken närmare? - Självklart.
- Vi ses senare. - Ja.
- Säkert att ni är oskadda? - Ja, det är ingen fara med oss.
- Tycker du att jag är paranoid? - Dina instinkter brukar vara rätt.
- Ta den här. - Nej, Mon-El.
Bara ifall att. Du kan flyga med den.
- Tack så mycket. - Direktör J'onzz och mr Olsen.
- Vi har bara några frågor. - Inga problem.
Vårt kontrakt med DEO är viktigt för oss.
Har det försvunnit några vapenleveranser?
- Från era fabriker? - Absolut inte.
En misstänkt hade ett vapen som är identiskt med DEO: s automatkarbin.
Han sköt mot en polisman.
- Klarade sig polismannen? - Ja.
Det var skönt att höra. Man kan så klart spekulera...
Gärningsmannen kanske hade ett modifierat Heel-14-gevär.
Ursäkta? Heel-14...?
En civilmodell av automatkarbinen som vi tillverkade åt er.
Bara lugn. Det är helt lagligt. Det är ett jaktgevär.
Det där är inget jaktgevär.
Nån använde vår vapenmodell mot en polisman.
Det är varken ert eller mitt fel.
Men du kan göra nåt åt det. Ni kan sluta sälja dem.
Jag har 2 000 anställda. Jag kan inte dra in produkter.
Vi är ett familjeföretag som gör vapen.
Jag minns när min farfar gav mig mitt första jaktgevär.
Den fina känslan vill jag förmedla till så många amerikaner jag kan.
Det där vapnet är inte för familjer.
Det är utvecklat för militärer och poliser.
Du lämnar över all dokumentation som du har om Heel-14-geväret -
- och samarbetar till fullo med utredningen -
- annars vänder vi oss till en annan leverantör.
Självklart! Jag skulle inte drömma om att stå i vägen för er utredning.
Men du drömmer om en värld där alla är beväpnade.
Och du drömmer om en värld där alla läser CatCo.
Det är bara affärer, mr Olsen.
Kan jag jobba här hos dig?
Alla som kommer med ett berg av pizza är välkomna.
Jag vet. Det blev lite för mycket. Vad jobbar du på?
Jag försöker spåra en vapenman genom hans vapen.
Clark skrev om en vapenboom i Daily Planet för några år sen.
Jag undrar hur han kunde spåra oregistrerade privatvapen.
- Folk gillar inte överförmyndari. - Hur kan rätten att äga vapen...
...vara viktigare än rätten att få gå i trygga skolor?
Jag har en pistol. Jag har använt den för nödvärn.
Du tycker väl inte att världen vore tryggare om alla hade vapen?
Vi är inte överens, men jag förstår dig.
- Jag hoppas att du kan förstå mig. - Jag är beredd att lyssna.
Bra! Man ska lyssna på varandra.
Den där pizzan talar till mig. Det där är mycket pizza!
- Miss Teschmacher! - Ja, mr Olsen?
Vi behöver din hjälp med minst två pizzor.
Tack! Vill ni ha nåt till?
En kopp kaffe. Den här artikeln om spontan fission är så seg.
- Är det den av Forrester? - Ja.
Kolla Jen Steinmetz-O'Grady. Vi pluggade ihop.
Hennes hjärna är... helt otrolig! Jag kommer med kaffet.
- Har Eve pluggat kärnfysik? - Det förvånar mig inte.
- Hittade du gravitationsmanipulatorn? - Ja, killen var lite av en kuf.
- Alla känner Ol-Irus. - Ol-Irus, vår skollärare?
Minns du när vi fick hem insekter i läxa -
- och de invaderade hela huset?
Insekter är en sak, men du är säkert en toppenmamma.
Ja, det är hon.
- Var är era barn ikväll? - De är hemma med barnvakten.
- Vars mor är vår trädgårdsarkitekt. - Lir-Al, dra inte upp det eländet.
Vi bygger ett lusthus i vår trädgård.
Det är gjort av ett stort stenblock som blev kvar efter förödelsen.
- Vi sa att vi ville ha söderläge. - För att kunna få kvällssolen.
- Men hon vände det åt fel håll. - Så ni får vi titta på skogen.
Det går inte att göra nåt. Elände!
- Så farligt är det väl inte? - Utsikten är viktig.
- Den påverkar humöret. - Och sömnen.
- Men vi får stå ut med det. - Ursäkta mig.
Hallå där!
Du var på marknaden. Jag såg dig.
- Spionerar du på mig? - Vad är det?
- Hon var där när kranen rasade. - Nej, det var jag inte.
Jag vet vad jag såg! Varför vill du mig illa? Berätta!
- Hon är galen. Jag är oskyldig. - Du ljuger! Berätta vem du är.
Och vad du vill med mig. Annars får du ångra dig.
Kara, nu räcker det. Gå hem, Felra.
Hennes man äger mataffären. Jag känner henne.
Hon skulle aldrig skada nån. Hon känner inte ens dig.
Vi säger så för ikväll, Kara. Gå hem och vila.
Har vi några misstänkta än?
Inte än. Vi går fortfarande igenom listan som du fick av tillverkaren.
Det finns ingen dokumentation. Vi får ringa till återförsäljarna.
Jag vill att han hittas omgående innan han skadar nån.
- Du undviker väl inte att åka hem? - Nej, det gör jag inte.
Okej.
Thara har pratat med byggledaren.
Kranen välte på grund av en trasig del.
Felra var på jobbet när det hände. Du måste ha sett nån annan.
Kara...
Jag vet att det känns konstigt att vara här.
I återstoden av det hem som du trodde var utplånat.
Tro mig, jag förstår.
Jag var traumatiserad av vår planets undergång väldigt länge.
Och av din fars död.
Det var inte lätt att finna ro.
- Hur lyckades du? - Det tog tid.
Jag är så glad att vara här med dig och Thara.
Men samtidigt känner jag mig orolig.
- Olyckan igår gjorde det inte bättre. - Det var ingen olycka.
Jag tror att det var nåt annat. Jag har alltid följt min intuition.
Kara, du har tvingats leva som en krigare.
Du har levt på en annan planet och försvarat andra.
Men du behöver inte leva så längre.
Du har ägnat så mycket tid åt att ta hand om andra.
Det kanske är på tiden att du tar hand om dig själv.
Komiskt nog sa min syster Alex nästan exakt samma sak.
Då förstår jag att du älskar henne.
Nåt nytt?
Trots modern spårningsteknik har vi bara hittat tio procent av köparna.
- Vad gör vi nu? - Gammalt hederligt polisarbete.
James, du får titta på foton och se om du känner igen nån.
Börja med dem som köpte mer än ett gevär.
Där har vi honom. Arthur Willis.
Arthur Willis. Är du säker?
Han gick igenom kontrollen. Han verkar inte vara nåt hot.
- Det var han. - Hur många köpte han?
Då ska vi se. Fyra ser det ut som.
- Sätt ihop en insatsstyrka. - En insatsstyrka?
Det kommer att bli en krigszon.
Mina mannar måste kunna försvara sig om de ska beskydda allmänheten.
Ibland är det problemet.
Jag har just kollat Arthurs sociala medier.
Han har lagt ut ett manifest där.
"Till dem som det angår. De förstörde mitt liv."
"Vang och Morales gav mig sparken."
- Det är en advokatbyrå. - I samma byggnad som banken.
- Det var inget bankrån. - Han tänker gå tillbaka dit.
Han hotade att stämma advokatbyrån.
Han fick utbrott hela tiden.
- Erbjöd advokatbyrån honom terapi? - Absolut, men han ville inte.
Alla ingångar är säkrade.
Har ni kollat källaren? Det finns en lastingång.
- Den dörren har inga kameror. - Var är den?
På södra sidan av byggnaden.
- Arthur...? - Rör dig inte!
Jag är obeväpnad. Jag vill bara prata med dig.
Det är för sent för det.
Ingen ville lyssna på mig förut. Nu ska jag göra mig hörd.
Arthur, om du skjuter så kommer ingen att lyssna på dig.
De tog ifrån mig allt! Jag jobbade livet ur för dem.
Ändå fick jag inte bli delägare. De ljög för mig!
Jag vet att det känns som att du inte har nåt mer att förlora.
Tro mig, jag vet hur det känns att förlora allting.
- De respekterade aldrig mig. - Geväret ger dig inte respekt.
Det ingjuter bara rädsla och rädsla är inte respekt.
Bara för att man har blivit mobbad så får man inte mobba tillbaka.
Geväret är högljutt och obehagligt. Tror du att folk kommer att lyssna?
Jag sköt mot en polis! Mitt liv är slut oavsett vilket.
Ditt liv behöver inte sluta så här. Du kan leva vidare.
Du kan förändra dig.
Du kan göra en nystart om du bara lägger ner vapnet.
Nej!
- Jag behöver det. - Du behöver det inte, Arthur.
Ingen av oss gör det.
Ge mig vapnet.
Det går bra.
Bra.
Din mamma sa att du var här. Hur är det med dig?
Jag vet inte.
Argo finns kvar. Min mamma lever. Det är så vackert och perfekt här.
- Men...? - Nåt är fel.
Mamma säger att jag har varit på min vakt hela livet.
Hon tror att jag bara behöver lite tid att vänja mig.
- Och vad tror du? - Det kan delvis vara så.
Men jag känner mig inte hemma.
Det är Thara.
När vi var små så var vi så lika. Vi visste vad den andra tänkte.
Och nu...
Och nu lever och andas hon kryptonisk feng shui.
Mer eller mindre! Men jag avundas henne.
Jag vill också bli lycklig, men jag vet bara inte hur.
Men jag är väldigt glad att du är här.
Din vänskap har underlättat. Tack så mycket.
- Vad är det? - Jag ville bara inte...
Jag ville inte belasta dig med det här tidigare.
Jag vet ju att du har gått vidare.
Men jag följde inte med hit bara för att hjälpa dig.
När jag lämnade Imra så bad hon mig att reda ut för hur jag känner.
Inte bara för henne.
Utan även för dig.
Jag har försökt intala mig själv att vi bara ska vara vänner.
Men jag har ljugit för mig själv.
Förlåt att jag lägger det här på dig när du försöker acklimatisera dig.
Jag vill bara inte låtsas som ingenting.
När du åkte så hade jag en dröm om att jag gick på en stig.
Ungefär som den här. Det var vackert och fridfullt.
Du var där. Du väntade på mig.
Jag ville bara att du skulle vara där med mig.
Och nu är du det.
Nu är jag det.
Vad är det där?
Åh, nej!
Där!
Jag försvarade dig igår kväll. Nu försöker du döda henne.
Efter allt som Alura och Zor-El har gjort för den här staden!
Vi är nattens döttrar, barnen av Juru.
Hela Kryptons befriare.
Och Selena är vår överprästinna.
Selena? Hon hjälpte mig att besegra Reign.
Inget är som det verkar.
Det är din mor. Vi måste gå!
- Klarar du verkligen det här? - Ja, med 99 procents säkerhet.
Säkrare kan man inte vara.
- Klarar du av det här? - Ja.
Samling, allesammans! Jag har ett viktigt meddelande.
Idag ställdes vi inför en kris som har blivit allt för vanlig.
Det föll inte under DEO: s jurisdiktion -
- men på grund av mina beslut så spelade vi en roll i det.
Idag måste jag göra nåt som borde ha skett för länge sen.
Er säkerhet kommer alltid först.
DEO kommer att sluta använda dödliga vapen.
Vi kommer att förstöra våra vapen.
- Sir, hur ska vi då försvara oss? - Det blir en svår övergång för vissa.
Agent Schott kommer att utveckla icke-dödliga vapen till oss.
Jag förstår om ni inte vill jobba så, och då hjälper jag er mer än gärna -
- att byta till en annan avdelning.
Men jag anser att det här är vårt sätt att påverka omvärlden.
Universum stärks av fred, inte av krig.
Vi är fredens agenter.
Tack. Det var allt.
Direktör J'onzz, jag hörde vad du sa om fred och jag tror på det.
Det enda vapen man behöver är en sköld.
Min far lärde mig det för länge sen. Tack för påminnelsen, James.
Det är verkligen en ära att få jobba på ett projekt för Supergirl.
- Vad är det? - Harun-El.
Den är mer än ett biolistiskt system.
Den kan vara revolutionerande.
Förlåt att jag inte vara redo förut, men jag är redo nu.
Är du säker?
NATIONAL CITY ADOPTIONSCENTER
- Var är rymdskeppet? - Borta.
Titta!