_
- Det här har hänt... - Du har frågor. Jag kan svara.
- Vad är det här för ställe? - En del av planeten Krypton.
- Jag älskar dig så mycket. - Jag såg henne. Mamma...?
Jag kommer att göra allt för att skydda dig.
Yuda Kal-stenen från Krypton.
Om stenen skapade en världsdödare så kan den omvända processen.
Reign kan bli Sam igen.
Exakt samma sten finns på en meteorid fem ljusår bort.
Då får vi åka dit.
Det är så vackert ute i rymden.
Det är helt perfekt. Här kan jag vara mig själv.
- Vi är snart framme. - Vad är det där?
- Det är en dragstråle. - Allting är låst.
Ingenting fungerar.
Om vi inte är vi längre, då? Rymdskeppet kan byta skepnad.
Det här skulle Brainy se.
- Winn, nåt nytt från Supergirl? - Nej, de är på den "mörka" sidan.
De håller säkert på att lirka loss en rymdsten från en större rymdsten.
- Säg till när de är på väg tillbaka. - Jag har full koll.
Sex militära satelliter avsöker luftrummet runt meteoriden.
Och jag har suttit fastklistrad vid skärmen. Vi missar dem inte!
Och ändå verkar du mer stel och gravallvarlig än vanligt.
Det gör mig lite nervös. Vad har du inte berättat?
Reign har börjat utveckla immunitet mot den syntetiska kryptoniten.
Jag har redan utrymt L-Corp och insatsstyrkan är i beredskap.
För det har ju funkat tidigare.
Därav min stelhet och gravallvarlighet, mr Schott.
Det är bäst jag håller koll.
Kosmos är som ett oändligt träd med stjärnor som blommor.
Supergirl ska hämta ett föremål som kommer att hjälpa din mamma.
En av stjärnorna är vår.
Det är ett enda stort ingenting. Tänk om hon inte hinner tillbaka.
Hon heter Supergirl. Hon hinner tillbaka. Jag lovar.
Vet du vad? Vi behöver inte sitta här.
Jag vet en helt grym glassbil som har massa strössel och allt.
- Det kan jag behöva nu. - Jag också.
- Jag skulle kunna bli astronaut. - Absolut.
Om det inte vore för din åksjuka så hade du varit perfekt för det.
Jag hade ingen åksjuka innan jag började åka med dig.
Visst! Nu ska vi se.
Ja, den hatten ska du ha. Du är jättegullig i den.
Den passar verkligen på dig. Jag vill prova dessa.
Då ska vi se.
Medan jag betalar för det här så kan väl du köpa läsk åt oss?
Men jag vill ha tillbaka växeln.
Pistol!
Akta er!
Snälla, spräng inte mitt labb!
Det är alltså sprängmedel.
Din kryptonit funkar inte längre. Jag blir allt starkare.
God morgon! Du är pratglad idag.
- Det dröjer inte länge till. - Tillräckligt länge.
Tillräckligt länge för att Supergirl ska hinna tillbaka.
Jag ser dig, Lena Kieran Luthor.
Jag ser din vrede, din rädsla och din misstro.
Supergirl är din räddning. Du behöver henne. Hon behöver dig.
Men kommer ni att behöva varandra när allt det här är över?
Supergirl och jag är inte vänner, men vi är överens om en sak.
Att du måste stoppas.
Njut av stunden, Reign.
Vi kommer att rädda Sam och förgöra dig.
Enda sättet att förgöra mig är att döda mig.
Och Sam. Men jag tror inte att du pallar det.
Hur kan vi ha missat en hel stad?
- Vi får klara oss själva. - Och utan krafter.
- Men det förväntade vi oss. - Det är det enda vi hade rätt om.
Den svarta stenen är inne i staden.
- Vi får skynda oss. - Se upp!
- Jag tror att vi skakade av oss dem. - Vi har andra problem.
De ser ut som människor.
- Vi smälter in i alla fall. - Inte direkt.
Vi behöver andra kläder. Här!
- Kom nu! - Ja.
- Hur är det? - Det är bara så ironiskt.
Jag får förklä mig överallt. Det är min lott i livet.
- Förklädnad är nödvändigt. - Och att vara Kara Danvers.
Jag önskar bara att jag slapp förklä mig varje dag.
I framtiden lever jag helt öppet utan hemlig identitet och förklädnad.
Där är jag mig själv hela tiden. Det är inte mindre påfrestande.
Vårt ansvar kommer vi aldrig ifrån. Det är priset vi får betala.
Vi är nära. Det är hitåt.
- Det är så häftigt här. - Ja, rör ingenting.
- Agent Danvers och Ruby. - Ni skulle ha sett!
En kille sköt i parken och Alex tog upp en granat!
Det var ingen stor grej.
- Vi klarade oss. Allt är lugnt. - Är du lugn?
Jag måste jobba, men du kan väl läsa den där boken som du fick av mig?
Du kan sätta dig och läsa i konferensrummet.
- Nån försöker döda mig. - Inte så lugnt alltså?
- Var verkligen du måltavlan? - Helt klart. Det här är illa.
Jag kan inte ha en mordisk dåre efter mig när jag tar hand om Ruby.
Hon har redan gått igenom så mycket.
Tänk om hon skulle bli skadad? Jag kan inte ha det på mitt samvete.
- Okej. Vem skulle vilja döda dig? - Den listan är lång.
Vi har Griggs, hellgrammiten och Hannibal.
- Hellgrammiten och Griggs går bort. - Och Hannibal blev deporterad.
Vem mer har försökt döda mig men misslyckats?
Vad sägs om Ricky? Han hatar dig.
Hatade. Jag rensade hans minne. Det kan vara nån i ditt förflutna.
Om det är personligt så kan det vara nån från din tid innan DEO.
Kanske nån som har hotat dig förut.
- Kolla upp Ron Collins. - Ronald Collins, 56 år. Frigiven.
Efter sex tidigare avslag! Han satt inne för...
Överlagt mord. Han var den första jag grep.
I såna fall var du bara 17 år när du grep honom.
Han bodde i Midvale hela sitt liv. Varför flytta till National City?
- Det är en stor stad. - Men han bor sex kvarter från dig.
Okej. Jag förstörde hans liv. Nu vill han förstöra mitt.
Winn...? Du vet Ruby.
Nej...! Nej! Jag kan inte. Jag sitter inte barnvakt längre.
Hon är tolv år. Hon är inget småbarn. Ta det lugnt, som du brukar säga.
Man får hjälpas åt, agent Schott.
Den svarta stenen måste vara därinne.
Kom!
Kara...?
"Till minne av de modiga själar som gick förlorade i förödelsen."
"Må deras lågor brinna i Rao." Det är en kryptonisk minnesplats.
- Är det här Krypton? - Nej... Argo.
Avbryt, väktare!
- Mamma! - Kara...?
Är det du?
Hur kan du vara vid liv?
Din far skapade en sköld som skyddade Argo.
Vi hade aldrig skickat iväg dig om vi hade vetat att den fungerade.
Jag förstår inte. Du åkte in i Fantomzonen.
Jag var fast där i åratal. Sen föll jag och Kal-El till Jorden.
- Överlevde Kal? Lever han? - Han kom dit före mig.
Om jag hade vetat att Argo fanns kvar så hade jag letat efter dig.
Jag känner igen dig. Prinsen av Daxam...?
Daxam finns inte längre. Jag är bara Mon-El nu.
Krypton finns inte heller. Bara Argo. Och du är välkommen här.
Men varför kom du hit om du inte letade efter mig?
Jorden är i fara.
Yuda Kals anhängare skickade tre världsdödare efter mig.
Jag stoppade två av dem. Men en återstår. Reign.
Hon skadar människor på Jorden. Hon mördar utan eftertanke.
Vi hittade nåt som kan stoppa henne. Vi spårade strålningen av den hit.
- Harun-El. Yuda Kals svarta sten. - Vet du vad det är?
Nedfallet och askan förgiftade vår luft.
Vi hade inget skydd mot det.
Unga och äldre blev sjuka först av vår nya atmosfär.
Deras lungor var svagare.
När nedfallet hade avtagit så gjorde skölden vår atmosfär bättre.
Din far offrade sitt liv för den. Argo var förmörkat och luftfattigt.
Vi var döende, men din far skapade en miljö där vi kunde överleva.
Han lät Harun-El fungera som en sköld för staden.
Han gav oss dräglig luft och skydd från inkräktare.
Det var därför vi inte såg nåt liv när vi skannade.
Och det är därför vi inte får kontakt med Jorden.
Det här är allt som finns kvar. Det är den som ger oss liv.
Vi kan inte avvara nåt.
- Vi behöver bara en liten bit. - Det är inte upp till mig.
- Men jag ska sammankalla Höga rådet. - Tack.
Det tar några timmar att samla alla. Under tiden kanske...
Jag skulle vilja lära känna min dotter.
- Har du hört nåt från Supergirl än? - Nej, det är därför jag sitter här.
- Kan du visa mig hur allt funkar? - Jag behöver ingen hjälp, tjejen.
- Jag kan hålla dig sällskap. - Jag är upptagen.
- Du verkar lite stressad. - Gör jag?
Jag har bara stirrat på en skärm i 36 timmar utan sömn och mat.
Jag kan inte ens ta en mikropizza.
Jag sitter här och glor ut i rymden och väntar på Supergirl...
- ...så att vi kan krossa... - Min mamma.
Tja...
Reign är inte din mamma.
Reign är ett monster och min mamma är borta.
Jag kanske aldrig får tillbaka henne. Särskilt inte om Supergirl dröjer.
- Jag vet. Förlåt mig. - Jag kan inte heller sova.
Jag är också helt slut.
- Vart ska sheriffen? - Bort från dig.
Ja, för du är en ynkrygg som skjuter folk i ryggen på avstånd.
- Kenny Li var länge sen. - Jag pratar inte om det.
Två till likadana.
Jag är inte förvånad. Du burade in mig när du var 17.
Du försökte döda mig.
- Driver du med mig? - Du sköt på mig i parken i morse.
I parken...? Jösses! Är du fortfarande 17?
Du sket fullständigt i alla barn som kunde ha tagit skada.
Men vad är ännu en död unge i dina ögon?
Jag har avtjänat mitt straff.
Du mördade en tonårsgrabb.
- Och jag får leva med det! - Ska jag tycka synd om dig?
Varför skulle du? Inte ens jag själv gör det.
Jag ser honom varje gång jag blundar. Jag berövade honom på hans framtid.
Jag ser hans blod spruta. Jag känner vapnet i min hand.
Jag var ingen bra människa, men jag såg mig inte som en mördare.
En barnamördare.
Men jag var ett monster. Jag förtjänade mitt straff.
Men jag försöker inte döda dig. Vad skulle det tjäna till?
Kenny kommer inte tillbaka för det. Och jag är bortom räddning.
J'onn, det är inte Collins.
Allvarligt...?
Jag trodde att det var sheriffen. Det finns otaliga som vill döda mig.
Du förstår inte, J'onn.
Utan Sam är jag den enda Ruby har. Och om jag inte finns... Skit samma!
- Låt honom komma och ta mig. - Vi kan gillra en fälla.
Jag är redan en måltavla. Vi behöver bara locka fram honom.
Jag kommer ihåg den här blomman. Den heter Dar-Essa.
- Jag hade en sån blomma i mitt rum. - Du fick den när du fyllde ett år.
Och du brukade mäta höjden på den.
- Var den inte...? - Den skulle växa med dig.
Du fick den när du var liten, men du växte snabbt ifrån den.
- Tänk att den överlevde. - Den är stark, som du.
- Jag svek dig. - Snälla, mamma.
Jag borde inte ha accepterat att du var död.
Jag lärde dig att hoppas, men själv tappade jag hoppet.
- Jag tappade också hoppet. - Men här står vi nu.
Berätta om ditt liv. Jag har missat så mycket.
Okej.
En fantastisk familj tog hand om mig. Jeremiah, Eliza och min syster Alex.
- Har du en syster? - Hon är mer än så. Hon är otrolig.
- Fort Rozz kraschlandade på Jorden. - Fort Rozz är min skamfläck.
- Överlevde fångarna? - Astra överlevde. Non också.
Jag borde ha lyssnat på henne, men hon gjorde allting så fel.
De försökte sprida skräck på Jorden. Men hon förändrades.
Hon hade börjat förändras när hon dog.
Vi begravde henne på kryptoniskt vis.
Argo har lärt av Kryptons misstag. Det förflutna är vår lärdom.
Mina misstag var de största.
Jag lät så många lida i det där fängelset.
- Du gjorde det som kändes rätt. - Det gjorde Astra också.
Men jag hade fel. När jag förlorade dig...
När jag förlorade allt så insåg jag det.
- Kan du förlåta mig? - Självklart.
Ursäkta? Min vän och jag var i knipa tidigare.
- Vi lånade dessa för att passa in. - Ni behövde en förklädnad.
Huset Els dotter har återvänt.
- Jag kan tyvärr inte betala för dem. - Behåll dem som en gåva.
Jag kanske kan ge nåt tillbaka.
- Har din son thalonitlunga? - Ja. Val...?
Sjukdomen var utrotad på Krypton. Mycket har gått förlorat.
- Det här är Val. - Hej! Jag heter Mon-El.
Jag kommer faktiskt från framtiden.
Det gör den här också. Det här är en... Spela roll.
Min jättesmarta kompis har gjort den.
Han heter Brainy. Får jag titta på din arm?
Vaccinet upptäcker främmande celler och skapar då antikroppar.
Låt honom bära den i en vecka.
Sen kanske du vet nån annan som behöver låna den.
Det är ett mirakel!
- Sov du här igen? - Ja.
Reign börjar bli immun.
Om inte Supergirl är tillbaka snart så kommer Reign att ta sig ut.
Jag kan pumpa i henne kryptonit.
Det skulle bli som en överdos. Hon skulle dö då.
- Men då dör Sam. - Det är Sam eller Jorden.
- Supergirl kanske hinner tillbaka. - Och om hon inte gör det?
Vad ska jag göra?
- Vad hade Sam sagt? - Hon vill bli frisk.
Nej, inte vad Sam vill.
Vad hade Sam sagt under omständigheterna?
Hon hade valt Ruby.
Framför allt annat. Hellre än sitt eget liv.
- Hon hade velat skydda Ruby. - Där har du ditt svar.
- Jag är en skitstövel. - Ja.
Jag vet hur du har det.
Jag hade en väldigt komplicerad relation till min egen far.
Han försökte döda mig också.
Under en väldigt lång tid -
- var jag livrädd för att det som gjorde honom sån -
- fanns inuti mig också. Den där ondskan.
Jag vet vad du menar. Men du är inte ond.
Nej, det är jag inte. Jag är bara en skitstövel.
Supergirl kommer tillbaka. Jag kan behöva lite hjälp.
Skulle du kunna hjälpa mig att spåra Supergirl?
Kom! Jag ska lära dig hur man blir en skitstövel.
Är alla på plats?
Jag upprepar: Är alla på plats?
- Vi är klara, J'onn. - Uppfattat. Håll ögonen öppna.
- Var har du varit? - På sightseeing.
Du behövde ingen förklädnad här. Här kan du vara Supergirl.
Inte Supergirl. Kara Zor-El.
- Är du redo? - Ja.
- Får jag presentera min dotter? - Kara, välkommen hem.
Ärade ledamöter av Höga rådet i Argo City-
- tack för att ni tog emot mig.
Alura är en stöttepelare och en ledamot i rådet.
Vi kan inte neka hennes dotter ett möte.
Zor-El och jag bestämde oss för att rädda Kara-
- innan Kryptons undergång ifall Argo inte skulle bestå.
Vi skickade vårt enda barn till planeten Jorden.
Jordborna tog sig an henne. De räddade henne.
I gengäld tjänar hon jordborna på sin adoptivplanet.
Hon är en superhjälte som förkroppsligar våra bästa ideal.
Men Kara var inte den enda kryptoniern som kom till Jorden.
- En världsdödare följde efter. - Du får ursäkta vår skepticism.
Världsdödare är nånting som bara finns i våra sagor.
Jag trodde inte heller att det var sant.
Men jag har mött henne.
Hon är verklig och hon kallar sig Reign.
Jag har kommit hit eftersom jag inte kan besegra henne själv.
- Jorden svävar i stor fara. - Hur kan Argo hjälpa till?
Vi är en sargad stad som fortfarande lider av sviterna efter förödelsen.
Vi kan inte kommunicera med omvärlden och än mindre skicka soldater.
- Vi behöver inga soldater. - Vad behöver ni?
En gåva från Harun-El.
- Syns den misstänkte till? - Nej.
Men jag rör mig helt i det öppna. Han borde slå till nu.
Kom igen! Var är du?
Ska vi dela med oss av vår mest dyrbara resurs-
- vår enda livslina, till en främmande ras?
Jordborna har samma ideal som vi. De är mer lika oss än ni tror.
Du kanske har blivit mer lik dem.
Ärade ledamot, den fara som hotar Jorden har orsakats av Krypton.
Krypton är död, Alura. Argo City är allt som återstår.
Men Kryptons synder lever kvar genom denna världsdödare.
- Vill vi lämna det arvet efter oss? - Vi måste tänka på vår överlevnad.
Det kan inte bara handla om överlevnad.
Jag håller med Jul-Us. Hans ståndpunkt är klok.
- Hur går det? - Den misstänkte syns inte till.
Vänta lite. Jag ser nånting. Nordvästerut. Basebollkeps.
J'onn, han vet att du inte är jag!
- Hur kan han veta det? - Jag vet inte. Jag följer efter.
Vänta på förstärkning.
För helvete, Alex!
Det är sant att Krypton är död.
Men dess arv lever kvar. På gott och ont.
Min mor skickade fångar till Fort Rozz.
Fångarna tog ut sin vrede på Jorden. Flera av dem är ännu på fri fot.
Det finns människor på Jorden som dagligen arbetar med-
- att rätta till Kryptons misstag.
Människor som försöker göra Jorden till en mer rättvis och bättre plats.
De viger sitt liv åt det arbetet. En del har till och med dött för det.
Jorden och jordborna tog hand om mig.
En utomjording som de inte visste nåt om.
Från en värld vars förflutna hotar deras trygghet gång efter gång.
De förtjänar er hjälp.
Deras blotta existens är hotad-
- av en kryptonisk världsdödare.
Min mor säger att Argo City har förändrats.
Att ni har lärt er av Kryptons misstag.
Så jag ber er om en bit av Harun-El. Vi behöver inte mycket.
Er gåva kommer att rädda Jorden.
Väl talat, Kara Zor-El.
Men jag tänker på dem som blir kvar här.
Vi kan inte avvara Harun-El.
Tjena, agent Danvers! Häftigt trick med din marsian.
- Jag känner igen dig! - Nej, min tvillingbror.
Det var du som grep honom.
Han var på Fort Rozz. Han dödade tolv personer.
Vilka röstar med mig?
Och vilka anser att vi bör hjälpa Jorden?
Hur röstar du, Selena?
Om denna Reign är så stark...
- Vet du att din plan lyckas? - Ja, det gör jag.
Du får det du behöver.
Tack!
Argo skonades från Kryptons öde.
Men vilket syfte tjänar vår civilisation-
- om vi inte försöker sona för våra synder?
Vi måste föregå med gott exempel för kommande generationer.
- Tack. - Må Raos ljus skina över dig.
Jag och många fler med mig på Jorden tycker väldigt mycket om din dotter.
- Du kan vara stolt över henne. - Det är jag.
Tänk att nåt så litet kan vara så avgörande.
Till dig.
Jag trodde att jag aldrig skulle få se dig igen. Nu vet jag bättre.
Nu måste du rädda din vän. Jorden väntar på sin hjälte.
Vi har just förhört din angripare.
Han kommer från Naja Falk 7. Hans starka luktsinne avslöjade oss.
Han fanns inte ens med på vår lista.
När du först kontaktade mig om att jobba på DEO-
- så höll jag på att kugga studierna och jag kände mig helt vilsen.
Men du gav mig ett syfte.
Nåt att kämpa för. Nåt att viga mitt liv åt.
Idag riskerade jag mitt liv för det.
Jag hoppade rakt ut utan tvekan.
Jag tänkte inte ens på det.
Jag har faktiskt hoppat från ännu högre byggnader.
Du är en sån som tar tuffa beslut.
- Du ger alltid järnet. - Ja, det är sån jag är.
Det ligger i min natur.
Jag hoppar från tak. Jag skaffar mig fiender.
Men det ironiska är -
- att det jag gjorde för att rädda mig själv-
- är också samma sak som kunde ha blivit min död.
Några centimeter till och jag hade dött.
Hur skulle det då gå med henne?
Jag bröt med Maggie för att jag ville bli mamma.
En dag kommer jag att bli det.
Antingen tillsammans med nån eller på egen hand.
Jag vet att jag vill det och att det är den jag är.
Precis som jag vet att jag hoppar från tak för att stoppa en skurk.
Det får mig att undra...
Kan de två delarna av mig samexistera?
Och är det rätt? Är det rätt mot den som jag åker hem till?
Hör här... Du är den som hoppar från tak för att stoppa en skurk.
Men du är också en av de mest intelligenta kvinnor jag känner.
Du är en fantastisk agent. Du kommer att bli en fantastisk mor.
När tiden är inne så kommer du att fatta rätt beslut.
Tack.
I mörkret efter Rao åkallar jag dig -
- du som skipar rättvisa, du som bringar död.
Jag åkallar dig, världsdödare!
Det finns ingen att be till. Det finns ingen Gud. Ingen Rao.
Det finns bara du och jag.
Och den där dödsknappen som du tror att jag inte vet om.
Den som blir min död innan jag dödar dig.
Du är stark och skoningslös.
Du har en mörkare själ än du tror.
- Du är precis som jag. - Önska kan man.
Jag behöver inte önska. Jag ser det med egna ögon.
Samma ögon som kommer att tända eld på dig-
- och hela din värld om du inte trycker på knappen.
- Vi är här! - Har ni stenen?
Det var på tiden!