EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Gabe Mitchell valgte Winchester University
på grund af institutionens lange tradition med ikke-fiktiv filmkunst.
WINCHESTER UNIVERSITET AFDELING FOR FILMPRODUKTION
1928. Winchester opretter filmkursus for at dokumentere skolens historie.
Dr. Henry Adams afslører hjernens gåder!
"Jeg er og har altid været videnskabens slave!"
Selvom betegnelsen "dokumentar" indebærer en fokus på fakta,
er sandheden ofte svær at finde.
Vi er ordnen! Vi er ordnen! Vi er ordnen! Vi er ordnen!
Vi er de unavngivne. Vi er de usete. Vi er ordnen.
Vi er ordnen!
Du må ikke være her, mand. Ud!
Og nogle gange dør sandheden med dem, der tør fortælle den.
- Beklager forsinkelsen. - Ja, ja. Det er i orden.
- Hvor skal jeg kigge hen? - På mig. Det er perfekt.
Jeg levede beskyttet mod det, man læser om i nyhederne, indtil for nylig.
Men det, jeg kæmper med, er...
Tror du, folk hungrer efter indhold?
Det er ikke let at få øje på eller formulere i et par hundred anslag.
Prøv at være en nuttet pige fra Trinidad, der er til piger.
Hvis du vil forandre noget, skal du ikke kun tale med mig.
Nogle gange tror jeg ikke, jeg kommer til at se mig selv i amerikansk kultur.
Tal med dine venner.
Bortset fra på et specifikt, muligvis ulovligt pornosite. Du skal ikke søge det.
Tal med din familie. Tal med hvide mennesker.
En af mine hvide veninder sagde, at det ville være skønt,
hvis Michelle og Kamala stillede op til præsidentvalget, og jeg blev rigtig vred.
Det er ligesom at have en hund, der bider.
Selvom man ikke selv bed, er det stadig ens skyld.
Så du, hvad der skete,
da en veluddannet, skandalefri mand med en sort far styrede landet i otte år?
Racisme er hvide menneskers hund.
Nej. Jeg vil ikke se to sorte kvinder stille op sammen.
Og den har bidt.
Jeg vil ikke vågne op hver dag og se, hvor meget dette land hader os.
Var det alt, du havde brug for?
- Ja. Det var strålende. - Tak.
Så hvordan finder man denne skjulte sandhed? Kan I gætte det?
Følg godt med.
Hver weekend har Winchesters egen dj DJ... Det er en dj, der hedder DJ.
- Han spiller disko... - Lionel...
Det er smigrende, men er vi allerede nået til sexvideo-fasen?
Gabe, er vi de første, der kommer?
Undskyld. Jeg vil gerne hjælpe dig, men ved ikke, hvad vi taler om.
- Donna? - Det hjælper ikke.
Tilbage til pornoserien, du laver. Hvad hedder den? "College-karle"?
- "Kollegieknald"? - "Professorpikke"?
- "Homolærere"? - Den ville jeg gerne se.
Det er alle tiders og meget nuttet, men jeg har brug for stedet, så...
- Godt. - Tak.
- Og nej. Der er ingen historie her. - Det troede jeg heller ikke...
Der er Donna hver anden uge, Lionel.
Nå, ja. Det er rigtigt. Jeg gik glip af den i sidste uge.
- Jeg må have forvekslet tingene. - Det er i orden.
Så kan jeg spille Splatoon i stedet.
Hej.
- Hvordan kom du...? - Jeg har stadig nøglen, du gav mig.
- Jeg må vist hellere få den tilbage. - Ja. Klart.
Tak.
Nå, skal vi...?
- Hvad? - Ikke noget.
Vil du gøre det et andet sted...?
Der er et stort lydisoleret lokale i nærheden,
og det blev bygget til at lave optagelser.
Godt. Fint. Vi gør det der, hvor du føler dig bedst tilpas.
Godt. Fedt.
Sam.
Sam...
Undskyld. Jeg sad her med høretelefoner. Jeg indså ikke...
Bare rolig.
Jeg får ikke brug for optagelser af stationen, kun interviewet.
- Jeg ville optage det til programmet. - Hvorfor?
- I tilfælde af... - I tilfælde af hvad?
Som en forsikring? Hvis jeg lavede numre med klipningen?
- Det ville jeg ikke gøre. - Det gør du ikke nu.
Test. Test. Et, to. Et, to.
- Her sidder jeg med... - Velkommen til Dear White People...
- Dig først. - Nej. Du begynder.
- Er du sikker? - Gabe...
Her sidder jeg med Samantha White
fra det populære program Dear White People.
Tak, fordi du vil tale med mig.
Og jeg er her med Gabe Mitchell, filmskaberen bag
Jeg nægter at tro, at han kaldte sin dokumentar "Er jeg racist?"
Jeg mener filmskaberen bag Er jeg racist? Jeg tog fejl. Trykfejl.
Pokkers autokorrektur.
- Vil du stille mig et spørgsmål? - Ja.
- Godt. - Det er i orden. Jeg kan godt begynde.
Gabe, tak, fordi du kom.
Jeg tror, det første spørgsmål må blive:
Er du bevidst om dit hvide frelserkompleks?
- Det vil jeg ikke svare på. - God begyndelse.
Jeg er uenig i præmisserne. Er kulturen fyldt med historier om hvide frelsere? Ja.
Bliver jeg uretfærdigt belønnet for at gøre det samme som sorte?
- Ja. Jeg kritiserer det system. - Men du udnytter det også.
- Jeg talte bare med vores ven... - Vores?
- Kan jeg ikke være venner med Reggie? - Han er dit studieobjekt.
Du får ros for at lave en udgave af mit program,
mens Silvio og hans Alt-right-hær har forskruet alle mine udtalelser.
- Jeg nævner altid Dear White People. - Ja. Det er næsten værre.
Det betyder, at du kan se, at det er det samme, og prøver at dække dig ind.
Hvorfor laver du disse kortfilm? Ingen tvinger dig til det.
De er til mit fag "Dokumentaren i YouTube-æraen",
så teknisk set tvinger professor Cartmill mig til det.
Lad os tage den herfra.
Du mener ikke, folk bør høre progressive budskaber om race fra en hvid.
Folk bør ikke udnytte mig og mine venner for at få en god karakter.
Jeg laver kunst om det, der interesserer mig.
Du kapitaliserer på det faktum, at mit budskab er mere spiseligt,
når det kommer fra en som dig.
Du er Elvis, og jeg er Chuck Berry.
Den ene fortjente at blive verdens største stjerne, og den anden blev det.
Handler det om anerkendelse?
- Nej. Det gør det ikke. - Det er da i orden.
Sort kultur er blevet udnyttet til fordel for hvide. Jeg er enig.
Jeg er enig med dig. Derfor tager jeg problemerne op.
Samtidig høster du belønningerne fra systemet, som du hævder at kritisere.
Et system, der ikke er en fjern, adskilt ting.
Det er bogstavelig talt almindelige mennesker, der træffer beslutninger.
Nogle vælger at støtte det, andre gør ikke. Hvilken type er du?
Ville tavshed ikke udgøre en støtte?
Der er måder at modsige systemet, der ikke skriger: "Se mig!"
Er der? For hvis der er det, er de vist forbigået dig, ikke?
Dit show hedder Dear White People. Her er jeg, en hvid, der lytter til dig
og forsøger at bruge mine privilegier til at forandre.
Er det ikke det, du vil opnå?
Det er ikke derfor, du gør det her. Du vil bare hævne dig på mig.
- Hvad taler du om? - Du ved nøjagtig, hvad jeg taler om.
- Du er vred. - Du bør måske afbryde.
Dette er relevant for publikum.
Er det relevant, at du græder, når du lytter til Reba McEntire?
Jeg stolede på dig.
Det er også værre at afsløre din musiksmag end at kalde mig sabotør.
- Du ved, hvad du laver. - Beklager.
Vi sagde, det ikke skulle være personligt. Kan vi holde vores ting udenfor?
Jeg sagde, du ikke skulle gøre det personligt. Jeg lovede ikke noget.
Nuttet.
Jeg laver kun din dokumentar, fordi jeg vil konfrontere dig om din dokumentar.
Jeg ved det. Men jeg vil stadig gerne interviewe dig. Siger det ikke noget?
Fint. Intet personligt.
Godt.
- Godt, Sam, lad os tale om Silvio. - Godt.
Så da Lionel og The New Independent
afslørede, at den tidligere redaktør stod bag den kontroversielle AltIvyW-konto...
Den er ikke kontroversiel. Det indebærer, at der er et argument for den.
Enig. Efter Silvio blev afsløret, blev han faktisk mere populær på campus.
Det er racisme, der er skjult bag retorik om ytringsfrihed.
Igen... Enig.
Det bidragede også til hans berømmelse, at han skrev
om sin udvikling fra liberal social kriger til det, han kalder et "ærligt menneske".
- En anden betegnelse for Alt-right-nar. - Artiklen blev trykt i Breitbart.
Rikki Carter brugte et helt segment på den i tv.
Jeg så det ikke. Jeg kan aldrig vælge mellem Rikki og Sean Hannity.
Nogle spekulerer på, om du er medansvarlig for hans popularitet.
- Nogle eller dig? - Nogle mennesker.
Har du et svar?
Ja. Mit svar er... Vil du virkelig give ofret skylden?
- Jeg giver dig ikke skylden for noget. - Pis med dig.
Det gør jeg ikke. Jeg beder dig om at tage stilling til,
om dit program bidrog til de spændinger, der førte til Silvio.
- Jeg er ikke med. - Det er en Batman-ting.
Han klædte sig ud som en flagermus,
og forbryderne begyndte at klæde sig ud som pingviner og klovne.
Batman kom ikke først. Det gjorde forbryderne. Og han er ikke virkelig.
Hvis han var virkelig i denne analogi, ville han være dig, og ikke mig.
- Nå. - Du skal ikke sige "nå".
Han er en privilegeret hvid mand, der er klædt i sort
og tror, han kan redde dem, der er under ham,
når han i virkeligheden kun gør tingene værre.
- Lyder det bekendt? - Hvordan gør jeg tingene værre?
Silvio er det, der sker, når man udfordrer et uretfærdigt status quo.
De, der drager nytte, vil tysse på dem, der vil forandre.
Om noget er afsløringen af Silvio
en god ting, for så ved vi i det mindste, hvem der hader os.
Det er lettere at bekæmpe en synlig fjende.
Så du indrømmer, at du var med til at åbne såret og er tilfreds med det?
Hvor vil du hen med det her? Du ved, at jeg ikke er ansvarlig for Silvio.
- For helvede. Det tror du ikke på. - Jeg forsøger ikke at narre dig, Sam.
Stol nu bare på mig, ikke?
Hvordan har du det med det? Internettroldene. Bebrejdelserne.
Det er en del af det at være på nettet.
Ligesom porno eller videoer af dyr, der opfører sig som mennesker.
- Men det gør vel ondt. - Vil du have, at det skal gøre ondt?
Jeg vil vide, hvad det gør ved dig.
De undertrykte anklages altid for at afsløre undertrykkelsens karakter.
Det er et godt svar på et spørgsmål, men ikke på mit spørgsmål.
Hvordan føles det at være en skydeskive?
Det gør ondt.
Godt. Var det det, du ville høre?
- Det var det faktisk. - Sadist.
Jeg tænkte bare på, at troldene måske ser dig som en uovervindelig hård negl
og derfor eskalerer angrebene.
- Hvis de indså... - De vil såre mig. Det er pointen.
At indrømme det er at give dem det, de vil have.
Hvorfor bruger du ikke din platform til at fortælle, hvor ondt det gør?
- Vis, hvor skrøbelig du er. - Fortæller du mig, hvad jeg skal gøre?
Hvis du virkelig ville nå folk, ville du lukke dem ind.
Du kunne være ærlig og ikke gemme dig bag den vrede, der kun er en lille del af dig.
Jeg hørte ikke et spørgsmål.
- Jeg siger bare... - Jeg hørte en reprimande.
Du siger, hvordan jeg skal bearbejde mine oplevelser.
Du skal ikke sige, at min vrede ikke er ærlig.
Du er mere end din vrede. Er det en bevægelse eller et primalskrig?
Begge dele! Du er så fuld af lort, Gabe.
Du tror, du griber det an fra en objektiv vinkel, men det gør du slet ikke.
Du mener, at det er min skyld, at skolen er langt ude.
Du mener, at alt er min skyld. Hvorfor det?
- Fordi du er såret. - Eller fordi noget af det er din skyld?
- Der var den. - Jeg mente det ikke, men...
Du sendte invitationen til blackface-festen.
Kommer det fra fyren, der ringede til strømerne? Rend mig.
- Du kan ikke bare flygte. - Hvorfor ikke? Gjorde du ikke det?
Hvad taler du om?
Du forlod mig på en af de værste aftner i mit liv.
Protesten faldt fra hinanden. Alle gav mig skylden, og så dukkede du op og tænkte:
"Lad mig slå op med Sam. Og hvorfor ikke gøre det offentligt?"
"Så kan jeg afhøre hende om det en måned senere."
Vi glemmer ikke...
Ved du, hvor svært det var at sige "jeg elsker dig"?
- Det havde jeg aldrig sagt før. Aldrig! - Du kneppede Reggie.
- Du undskyldte end ikke for det. - Hvad?
Du hørte mig.
- Jeg... - Det gjorde du ikke.
- Og hvorfor skulle jeg det? - Helt ærligt!
Vi var teknisk set ikke sammen, da det skete.
Jeg er så træt af, at du gemmer dig bag teknikaliteter!
Havde du spurgt vores venner, om vi var sammen, havde de sagt ja.
Du klokkede i det, men indrømmer det ikke. For du kan jo ikke tage fejl.
Ved du hvad, Gabe? Du opfører dig som en sød fyr.
Du siger det rigtige og er derfor hævet over al kritik.
Men ved du, hvad sandheden er? Du er et røvhul.
Hvorfor er jeg et røvhul?
Fordi du slog op med mig, men ikke vil forsvinde fra mit liv!
Du er i gang med din overbygning. Hvorfor hænger du ud med de 20-årige?
Bare fordi dine venner er selvoptagede hipstere,
betyder det ikke, du skal hænge ud med mine.
- Det er uretfærdigt. - Din dokumentar handler om mine venner.
Og nu hænger du ud med Joelle i det skjulte?
Det er, som om du vil gnubbe salt i såret igen og igen.
Vi er venner. Beklager, at vi nyder hinandens selskab.
Og så flirter du med Jamila i timerne.
Er det for at vise, at du var den, der sårede mig?
Får det dig til at føle dig mægtig?
Nej!
Hvad er det her så? Håret, ansigtet og de rigtige sko...
Er det dit "jeg er kommet over Sam" -look?
Ja. Hvis jeg bliver klippet og barberet, kan det kun handle om dig.
- Narcissist. - Klart. Jeg er narcissisten.
Det, at jeg kneppede Reggie, havde ikke noget med dig at gøre.
Ikke alt har noget med dig at gøre.
Jeg er en voksen kvinde. Jeg går i seng med, hvem jeg vil.
Jeg vælger, hvordan jeg vil eksistere. Skal du afgøre, om jeg tager fejl?
Og hvad så, hvis vores venner mente, "at vi var sammen"?
Det var ikke officielt, før vi sagde det.
Jeg var til en demonstration for at støtte din sag, mens du kneppede Reggie.
Ja. Min sag. Og her står du i midten af den.
Der kan du se. Det er dit problem.
Dine mure er så høje, og du er så bange for at rive dem ned,
at du vil afvise alle dem, du holder af, bare for at forblive vred på verden.
Er det sandt?
Og du ender med en sort dulle, som du kan bilde dig selv ind, at du elsker,
bare for at bruge dit forhold til at sone for din hvide skyldfølelse.
Selvfølgelig har jeg hvid skyldfølelse. Jeg tænker på den fest hver dag.
Hvad den opringning til strømerne betød for Reggie. Hvor dumt det var af mig!
Det er da synd. Det er ikke mit job at fritage dig for skyld!
Så hold op med at opføre dig sådan!
Jeg beder dig ikke om at fritage mig for skyld!
Det er dig, der opfører dig som en dommer.
Dine venner går på listesko rundt om dig, dine følelser og dine holdninger,
fordi du har gjort dig selv til dommer i enhver sag.
Jeg ved det, for i modsætning til dig har jeg faktisk lyttet til dem.
- Pis med dig. - Og ikke for ingenting.
Din hvide skyldfølelse er grunden til Dear White People.
Du overkompenserer for den del af dig selv, du hader.
Kig på mig.
Tror du, jeg kan gå ud i verden
og være hvid i halvdelen af tiden og sort i den anden halvdel af tiden?
Jeg er sort. I dette samfund er det, hvad jeg er. Længere er den ikke.
Jeg har følt og føler stadig,
at jeg er mange andre ting end noget, der passer ned i en kasse.
Skyldfølelse er for enkel en forklaring på det, en pige som mig føler.
Og ingen bad dig om at få skyldfølelse. Det medfører kun platituder, venlige ord
og store kassesucceser for film om nedtrykte sorte mennesker. Nej.
Det, jeg har brug for fra dig og alle andre,
der drager nytte af at være hvide, er, at I anerkender, at det er en fabrikation.
- Det gør jeg konstant... - Så gør noget for at afvikle den.
Stil dig ud på frontlinjen. Bring dig selv i fare.
Du taler i radioen. Jeg taler i min dokumentar.
Du bliver mobbet på nettet.
- Hvordan er du i fare? Det er ikke Selma! - Mobbet?
Forleden fik jeg en mail.
Der stod: "Beklager tabet." Og du ved, at min far har været lidt syg.
- Vent lidt. Er han...? - Han har det fint.
Han har kæmpet med arytmi, men han har det fint nu.
Men jeg troede selvfølgelig, at det handlede om ham.
Mit hjerte gik i stå.
Så var det nu. Den der "du er nødt til at tage hjem"-mail. Så jeg åbnede den.
Det viste sig at være et af de der dumme e-kort, ikke?
Og på forsiden stod der: "Er et bedre sted nu."
Så blev jeg virkelig bekymret.
Hører jeg virkelig om min fars død gennem et forpulet e-kort?
Så jeg klikkede på det.
Men det handlede slet ikke om min far.
Det var blevet sendt til min mor og far, og jeg stod i CC-feltet.
Og der stod...
Der stod: "Beklager det med Sams ulykke."
"Det var hendes egen skyld, fordi hun var en racistisk nigger."
Afsenderen indså ikke det ironiske i at skrive "racistisk nigger".
Det gør mig ondt.
Ja. Også mig.
Anmeldte du ham?
Det var en falsk e-mailadresse, så... Det kan ikke betale sig.
Så, ja.
Du går ud fra, at du kan forstå, hvordan jeg oplever det at være sort,
gennem et kamera, fordi du har haft en personlig historie med mig.
Og til hvilken nytte?
Så du kan klippe mig sammen og fremstille mig over for verden som en antihelt?
Få topkarakter, anerkendelse og tage din eksamen?
Du er systemet, Gabe.
Lort.
Og jeg vidste i øvrigt, hvor det her bar hen fra begyndelsen.
Du ville have, at jeg skulle indrømme, at min smerte var blevet min identitet...
- Har du hørt om epigenetik? - Nej.
- Fortæller du mig, hvad det er? - Ja.
Joelle talte om det forleden. Lort. Hvad var det nu, hun sagde?
Nå, ja.
Det er arven af smerte. Videnskabsfolk har fundet ud af,
at folk, der oplever intense traumer, såsom slaveri,
giver den videre gennem deres dna.
Så jeg har bogstavelig talt smerte og lidelse i blodet.
Hvordan staver du til det?
- Hvorfor? - Jeg googler det.
- Men jeg har lige forklaret, hvad det er. - Men du kunne ikke huske det.
Men jeg husker det super tydeligt nu.
Hvad er der?
Hvad laver jeg?
Jeg går nu.
- Nej. - Sam. Jeg forstår det.
Jeg lod mig rive med.
Og det er meget pinligt, så...
Du havde ret. Jeg laver programmet for at fortælle om vores oplevelser, men også for
at får fat i dem, der ikke behøver tage sig af os.
Jeg vil færdiggøre interviewet.
Skal du ikke optage det?
Nej. Det behøver jeg ikke.
Nå. Dit program...
Hvilken rolle tror du, det kommer til at spille for raceforholdene på campus?
Jeg forsøger bare at fortælle om det, mine venner og jeg gennemgår.
- Hvad? - Undskyld.
Du skal bare vide, at jeg end ikke kendte navnet på pigen fra timerne.
Jeg ved, at jeg havde noget med J i hovedet, men...
Det synes jeg bare, at du skulle vide.
Undskyld.
- Du var ved at sige noget. - Ja.
Jeg forsøger ikke at opildne folk.
Jeg forsøger bare at fortælle folk, hvordan vi har det.
Jeg burde have sagt undskyld... for det med Reggie.
Gabe, jeg beklager virkelig.
Så... Ja...
Mit show handler om at vise, hvordan det føles at være en minoritet på campus.
Jeg burde ikke have slået op den aften.
Den aften med demonstrationen. Jeg mener... Jeg var vred, men...
Min timing var ikke perfekt.
Det var fandeme dramatisk. Så jeg forstår selvfølgelig impulsen.
- For helvede. Du er nuttet. - Hvad?
Jeg ved... Jeg ved, at vi hader hinanden som pesten lige nu, men...
Men du er en nuttet pest.
Jeg savner dig.
Det er ikke et...
..."jeg er kommet over Sam" look, men et...
..."halløj, Sam, bemærk mig" look.
Det gjorde jeg.
- Hej, Jo. - Hej, Jo. Hvad så?
Hej.
Sam, jeg har ringet til dig og ledt efter dig overalt.
Ja. Jeg slukkede for telefonen til interviewet.
Ja, vi er... Vi har kameraet.
Jo, sig noget. Du... Du skræmmer mig.
Du er nødt til at tage hjem.
Du er nødt til at tage hjem, Sam.
Godt.
Sam, er der noget, jeg kan gøre?
Det skal nok gå.
Jeg savner dig.
Tekster af: Martin Speich