EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Gabe Mitchell valde Winchester University för sin master
tack vare institutionens tradition inom dokumentärfilm.
FILMPRODUKTIONSAVDELNING
1928. Winchester startar en kurs i filmad teater
för att dokumentera dess historia.
Dr Henry Adams löser hjärnans mysterier!
"Jag är och har alltid varit vetenskapens slav!"
Och medan termen "dokumentär" innebär ett fokus på fakta
är sanningen ofta svårfångad.
Vi är orden! Vi är orden!
Vi är orden!
"Jag är vetenskapens slav!"
Vi är de namnlösa. Vi är de osedda. Vi är orden.
Vi är orden!
Du får inte vara här. Stick.
Och ibland dör sanningen med dem som vågar säga den.
- Förlåt att jag är sen. - Inga problem.
- Ska jag se på kameran? - Se på mig.
Jag skyddades av saker som man läser om i nyheterna, tills nyligen.
Men det jag har svårt för...
Tror du att folk törstar efter innehåll?
Det är inte saker som man lätt kan se eller uttrycka med ett par hundra tecken.
Försök vara en söt trinidadisk tjej som gillar andra tjejer.
Om du vill förändra saker, prata inte bara med mig.
Ibland tror jag att jag aldrig får se mig själv i amerikansk kultur.
Prata med dina vänner.
Förutom en väldigt specifik, kanske olaglig, porrsida.
Sök inte på den.
Prata med din familj. Prata med vita människor.
En av mina vita tjejkompisar sa att det vore bra
om Michelle och Kamala kandiderar, och jag blev riktigt ledsen.
Det är som om du har en hund som biter nån.
Du bet dem inte själv men det är ändå ditt fel.
Såg du vad som hände
när en vältalig, välutbildad skandalfri man med svart pappa
ledde landet väl i åtta år?
Rasism är vita människors hund.
Nej, jag vill inte att två svarta kvinnor ska kandidera tillsammans.
Och den har bitits.
Jag vill inte vakna varje dag och se hur mycket det här landet föraktar oss.
Är det allt du behöver?
- Ja, det var toppen. - Tack.
Så hur hittar man den svårfångade sanningen? Kan ni gissa?
Titta noga.
Varannan fredag har Winchesters egen DJ DJ... Han är en DJ som heter DJ.
- Han spelar en massa discolåtar. - Lionel...
Jag är smickrad, men är vi verkligen redo för amatörporr?
Gabe, är vi de första som är här?
Förlåt. Jag vill hjälpa dig men jag vet inte vad du pratar om.
- Donna? - Det förtydligar det inte.
Så tillbaka till porren du gör. Vad är det för serie? Collegesnyggingar?
- Sovsalsdominanta? - Professor Porr?
- Twinklärare? - Det skulle jag se på.
Det här är kul och gulligt, killar, men jag behöver utrymmet, så...
- Visst. - Tack.
- Och det finns ingen story här. - Det trodde jag inte förut men...
Donna är varannan vecka.
Just det. Jag missade förra veckan.
- Jag måste ha rört ihop det. - Det är lugnt.
Det innebär bara mer tid att avancera i Splatoon.
Hej.
- Hur fick du...? - Jag har kvar nyckeln du gav mig.
- Jag borde nog ta tillbaka den. - Visst.
Tack.
Så, ska vi...?
- Va? - Inget.
Vill du göra det nån annanstans eller...?
Alltså, det finns ju ett stort ljudisolerat bås i närheten
som enbart byggdes för att spela in.
Okej. Bara du är bekväm.
Okej. Schyst.
Sam.
Sam...
Åh, förlåt. Jag hade på mig hörlurar. Jag insåg inte...
Ingen fara.
Jag behöver ingen inspelning från radiostationen, bara intervjun.
- Jag tänkte spela in det för programmet. - Varför?
- För säkerhets skull. - Varför då?
Som försäkring? Ifall jag redigerar dig i fel kontext?
- Jag skulle inte göra det. - Inte nu, nej.
Test, test. Ett två, ett två.
- Jag är här med... - Välkomna till Kära vita människor.
- Efter dig. - Nej, börja du.
- Är du säker? - Gabe...
Jag är här med Samantha White från Kära vita människor.
Tack för att du kom.
Och jag är här med Gabe Mitchell, filmaren bakom
Jag fattar inte att han döpte sin dokumentär till "Är jag rasist?"
Jag menade filmaren bakom Är jag rasist? Det stod fel.
Jävla autocorrect.
- Tänker du ställa en fråga? - Visst.
- Okej. - Det är lugnt. Jag kan börja.
Gabe, tack för att du är här.
Den första frågan måste nog vara:
Är du medveten om ditt vit frälsare-komplex?
- Det vill jag inte svara på. - Bra start.
Jag håller inte med om det antagandet.
Är kulturen full av berättelser om vita frälsare? Ja.
Belönas jag med orätt för att jag gör samma sak som svarta?
Ja. Jag kritiserar jämt det systemet.
Medan du tjänar på det.
- Jag hade bara ett samtal med vår vän... - Vår?
- Får jag inte vara vän med Reggie? - Han är ditt ämne.
Samtidigt får du beröm för att du gör en version av mitt program,
medan Silvio och hans alt-höger-armé har gjort mina omnämnanden till 4chan.
- Jag har nämnt dig varje gång. - Det är på nåt sätt värre.
Det innebär bara att du har sett en likhet och du försöker skydda dig själv.
Varför gör du kortfilmerna? Ingen tvingar dig.
De är för min kurs i dokumentärer i YouTube-åldern.
Tekniskt sett så tvingar professor Cartmill mig att göra det.
Vi börjar här.
Du tycker inte att folk borde få höra ett progressivt budskap
om ras från en vit människa.
Jag tycker inte att folk borde utnyttja mig för ett betyg.
Jag gör konst om det som intresserar mig.
Du tjänar på det faktum att mitt budskap är mer tilltalande
när det kommer från nån som du. Du är Elvis och jag är Chuck Berry.
En förtjänade att bli en stjärna, den andra fick bli det.
Handlar det om erkännande?
- Nej. - För i så fall är det okej.
Svart kultur används till vitas fördel. Jag håller med.
Jag håller med om allt. Därför pratar jag om det.
Och i gengäld vinner du på systemet som du påstår dig kritisera.
Ett system som inte är avlägset och separat.
Det är bokstavligen vanliga människor som fattar beslut.
Vissa bestämmer sig för att tillåta det, andra inte. Vilken är du?
Tystnad innebär att det tillåts.
Man kan tala ut utan att skrika "se på mig!"
Kan man? För i så fall verkar du ha missat det.
Ditt program heter Kära vita människor. Jag är vit och lyssnar på dig
och försöker förändra saker. Är inte det vad du vill åstadkomma?
Det är inte därför du gör det. Du försöker bara hämnas på mig.
- Vad pratar du om? - Du vet precis vad jag pratar om.
- Du är arg. - Sluta spela in.
Det är relevant information för publiken.
Är det relevant att du ibland sitter och lyssnar på Reba McEntire och gråter?
Jag litade på dig.
Att nämna din favoritmusik är värre än att anklaga mig för sabotage.
- Du vet vad du gör. - Förlåt.
Vi sa att det inte skulle bli personligt. Kan vi vara objektiva?
Jag sa att du inte fick göra det personligt, inte jag.
Väldigt lustigt.
Jag gör bara din dokumentär för att jag ville konfrontera dig om din dokumentär.
Jag vet. Ändå ville jag intervjua dig. Säger inte det nåt?
Okej. Inget personligt.
Bra.
- Okej, Sam. Vi pratar om Silvio. - Okej.
Lionel avslöjade att hans redaktör stod bakom det kontroversiella AltIvyW-kontot.
Det är inte kontroversiellt. Det antyder att det finns ett argument för det.
Jag håller med. Efter att Silvio blev avslöjad blev han mer populär.
Det är rasism som gömmer sig bakom yttrandefrihetsretorik.
Jag håller med.
Hans nya berömmelse stärks av Medium-inlägget han skrev
om sin så kallade evolution från liberal PK-människa
till vad han kallar "reko kille".
Intressant term för "alt-höger-svin".
Artikeln publicerades av Breitbart.
Rikki Carter ägnade en del av sitt program åt det.
Jag vet inte om jag borde se på Rikki eller den tänkande potatisen Sean Hannity.
Vissa undrar om du kanske bär lite av ansvaret för hans popularitet.
Vissa eller du?
Vissa. Har du ett svar?
Ja, mitt svar är: Tänker du verkligen skylla på offret?
- Jag skyller inte nåt på dig. - Skitsnack.
Nej. Jag ber dig bara att svara på uppfattningen
att du ökade spänningen som ledde till Silvio.
- Jag hänger inte med. - Det är Batman-grejen.
Han klädde ut sig för att bekämpa brott
och brottslingar klädde ut sig till pingviner, clowner och vad Gåtan nu är.
Batman kom inte först, brott gjorde det. Och han är inte verklig.
Om han var verklig i den analogin skulle han vara du, inte jag.
- Jaså? - Lägg av.
Ja, han är en privilegierad vit man klädd i svart
som vill rädda dem han tror är under honom när han egentligen bara gör saker värre.
- Låter det bekant? - Hur gör jag saker värre?
Silvio är vad som händer när man trotsar ett orättvist status quo.
De som drar nytta av det vill tysta ned dem som vill förändra det.
Att få Silvio att träda fram
är nåt bra i längden, för vi vet åtminstone vem som hatar oss.
Det är lättare att kämpa mot en fiende vi ser.
Medger du att programmet rev upp sår och att du är glad för det?
Vad menar du med det?
Du vet att jag inte är ansvarig för Silvio. Det vet du.
Helvete. Du tror inte ens det.
Jag försöker inte lura dig.
Lita bara på mig, okej?
Hur känns det?
Trollen. Skulden du får.
Det är en del av internet.
Som porr eller videor på djur som beter sig som människor.
- Men det måste göra ont. - Vill du att det ska göra ont?
Jag vill veta hur det känns.
De förtryckta får alltid skulden för att de uppmärksammar förtrycket.
Det är ett bra svar på en fråga, bara inte min fråga.
Hur känns det att vara en måltavla.
Det gör ont.
Okej. Var det vad du ville höra?
- Det var det faktiskt. - Sadist.
Jag undrar bara om trollen ser dig som en oövervinnlig tuffing de inte kan komma åt,
så det trappas bara upp.
- Om folk insåg... - De vill såra mig.
Det är poängen. Att erkänna det ger dem vad de vill.
Varför kan du inte använda din plattform för att berätta hur ont det gör?
Säg inte åt mig vad jag ska göra.
Om du ville nå människor hade du släppt in dem.
Du hade varit ärlig och inte gömt dig bakom din ilska.
Jag hörde ingen fråga.
- Jag menar bara... - Jag hörde en tillrättavisning
om hur jag borde bearbeta min erfarenhet.
Du får inte säga åt mig att min ilska inte är ärlig.
Din ilska är inte allt du är. Är det en rörelse eller ett skrik?
Båda två! Det är bara skitsnack, Gabe.
Du tror att du är objektiv och journalistisk men det är du inte.
Du tror att det är mitt fel att skolan är körd.
Du tror att allt är mitt fel. Varför?
- För att du är sårad. - Eller för att en del av det är ditt fel?
- Där har vi det. - Jag menade inte det. Det är bara det...
Du bjöd in folk till blackface-festen.
Säger killen som ringde polisen. Dra åt helvete!
Du kan inte fly från ett samtal för att du inte gillar det.
- Varför inte? Du gjorde det. - Vad pratar du om?
Du övergav mig på den värsta natten i mitt liv.
Protesten föll isär.
Alla skyllde på mig och då kom du och bara:
"Jag gör slut. När jag ändå är i gång, varför inte göra det offentligt?
Sen kan jag förhöra henne om det en månad senare."
Vi ska glömma...
Vet du hur svårt det var för mig att säga att jag älskar dig?
Jag hade aldrig sagt det till nån före dig.
Du knullade med Reggie.
- Du bad inte ens om ursäkt. - Va?
Du hörde mig.
- Jag... - Det gjorde du inte.
- Varför borde jag göra det? - Lägg av!
Tekniskt sett var vi inte ihop då.
Jag är så trött på att du gömmer dig bakom teknikaliteter.
Om du frågade dina eller mina vänner om vi var ihop skulle de ha sagt ja.
Du klantade dig men du erkänner det inte, för då hade du haft fel och det går inte.
Okej. Vet du vad, Gabe? Du tror att du är en schyst kille.
För att du säger rätt saker är du oklanderlig.
Men vet du vad sanningen är? Du är ett svin!
Hur är jag ett svin?
För att du gjorde slut med mig och du försvinner inte från mitt liv.
Du är doktorand. Varför umgås du med 20-åringar?
Bara för att dina vänner är hipster-skräp behöver du inte umgås med mina.
Det är så orättvist.
Din dokumentär är en färd genom mina vänner.
Och nu hänger du med Joelle i smyg?
Det är som om du försöker trycka vårt uppbrott i mitt ansikte gång på gång.
Joelle och jag är vänner.
Flörtandet med Jamila då? Är det för att du ska kunna säga att du sårade mig?
- Nej. - Får det dig att känna dig stor?
- Nej! - Vad är det här, då?
Håret och ansiktet och de riktiga skorna...
Är det din "jag är över Sam" -look?
Ja, för om jag rakar mig och klipper mig måste det handla om dig.
- Narcissist. - Visst, jag är narcissisten.
Att jag knullade med Reggie hade inget med dig att göra.
Allt har inte med dig att göra.
Jag är en vuxen kvinna. Jag får välja vem jag ligger med.
Jag bestämmer hur jag existerar i världen. Du får inte säga att jag har fel.
Vem bryr sig om våra vänner "såg oss" som ihop.
Vi var inte officiella förrän vi sa att vi var det.
Jag var på peppmötet för att stötta din sak medan du knullade med Reggie.
Visst. Min sak. Och här är du i mitten av den.
Ser du det här? Det är ditt problem.
Du är så rädd för att släppa in folk att du driver ut alla som du bryr dig om
bara så att du kan vara arg på världen för all framtid.
Jaså?
Du kommer att vara med en svart brud som du övertygar dig själv att du älskar
bara så att du kan använda ert förhållande för att gottgöra din vita skuld.
Så klart jag har vit skuld! Jag tänker på den festen varje dag.
Vad samtalet innebar för Reggie, hur dum jag var som gjorde det från början.
Synd för dig. Det är inte mitt jobb att förlåta dig.
Sluta bete dig som om det är ditt jobb då.
Jag ber dig inte om förlåtelse!
Det är du som spelar herre över mig.
Dina vänner är så försiktiga runt dig och dina känslor och åsikter,
för du bestämmer i alla frågor.
Jag vet, för till skillnad från dig har jag faktiskt lyssnat på dem.
- Skitsnack. - Inte för inte...
Du gör Kära vita människor på grund av vit skuld.
Du överkompenserar för delen av dig som du hatar.
Se på mig.
Tror du att jag får gå ut i världen halva tiden som vit och den andra som svart?
Jag är svart. I det här samhället är det vad jag är. Punkt.
Jag har känt och fortsätter känna många saker
över att vara nåt annat än det som passar i en jävla folkräkning.
Skuld är för enkelt för vad en tjej som jag i en värld som den här känner.
Ingen bad dig att känna skuld.
Det enda det för med sig är plattityder, snälla ord
och en stor inkomst för filmer om ledsna, förtryckta svarta människor. Nej.
Det jag behöver från dig och alla som drar nytta
av det vi kallar vithet är att ni medger att det är ett påhitt...
Det gör jag hela tiden...
Och att jobba för att avveckla det.
Ställ dig på frontlinjen. Utsätt dig själv för fara.
Du pratar på radio. Jag pratar i min dokumentär.
Du blir trollad.
- Hur är du i fara? Det är inte Selma! - Trollad?
Häromdagen fick jag ett mejl.
Det stod "beklagar sorgen".
Och du vet att pappa har varit lite sjuk.
- Vänta, är han...? - Han mår bra.
Han hade arytmi men han mår bra.
Självklart trodde jag att det handlade om honom.
Mitt hjärta sjönk.
Det var det. "Du måste åka hem" -mejlet.
Så jag öppnade det.
Det visade sig vara ett av de där dumma animerade e-vykorten.
Och på framsidan stod det: "Är på en bättre plats."
Så jag fick panik.
Får jag reda på vad som har hänt pappa i ett jävla e-vykort?
Så jag klickade på det.
Men det handlade inte alls om pappa.
Det var adresserat till pappa och mamma och jag fick en kopia.
Och det stod...
Det stod: "Ledsen att höra om Sams olycka.
Det var hennes fel för att hon var en rasistisk nigger."
Ironin i att kalla nån en "rasistisk nigger" gick honom förbi.
Jag är ledsen.
Ja. Jag med.
Anmälde du honom?
Det var en fejkad mejladress, så...
...det är meningslöst.
Så, ja.
Du tror att du förstår min erfarenhet som svart kvinna
genom en egennyttig lins, för du har en personlig historia med mig.
Och för vad?
Så att du kan redigera mig och sätta mig i världen som en antihjälte?
Få ditt A, få dina hyllningar och ta examen.
Du är systemet, Gabe.
Helvete.
Bara så att du vet... Jag visste vart det här var på väg från början.
Du ville att jag skulle erkänna att min smärta hade blivit min identitet men...
- Har du hört talas om epigenetik? - Nej.
- Tänker du berätta vad det är? - Ja.
Joelle pratade om det häromdagen.
Helvete. Vad var det hon sa?
Just det.
Det är att ärva smärta.
Forskare har upptäckt
att människor som upplever svåra trauman, som slaveri,
för det vidare genom sitt DNA.
Så smärta och lidande är bokstavligt talat i mitt blod.
Hur stavas det?
- Hur så? - Jag googlar det.
- Jag berättade precis vad det är. - Du mindes inte var du hade hört det.
Men nu minns jag det verkligen på riktigt.
Vad då?
Vad håller jag på med?
Jag tänker gå.
- Nej. - Sam.
Jag förstår.
Jag rycktes med.
Och det är väldigt pinsamt, så...
Du hade rätt.
Jag gör programmet för att ge uttryck för våra erfarenheter, men också
för att gripa människorna som inte behöver bry sig om oss.
Jag vill göra klart det.
Ska du inte spela in?
Det behöver jag inte.
Så, ditt program...
Vilken roll kan du se det spela i framtida rasrelationer på campus?
Jag försöker bara dela med mig av vad jag och mina vänner går igenom.
- Vad är det? - Förlåt.
Bara så att du vet...
Jag visste inte ens vad tjejen i klassen hette.
Jag visste att det var nåt på J, men...
Jag ville bara att du skulle veta det.
Förlåt.
- Var var vi? - Just det.
Jag försöker inte vara provocerande.
Jag försöker bara berätta för människor hur vi känner.
Jag borde ha bett om ursäkt...
...för Reggie.
Gabe, jag är så ledsen.
Hur som helst... Ja.
Mitt program ska fånga känslan av att vara en minoritet på campus.
Jag borde inte ha lämnat dig den natten.
Protestnatten. Jag var arg. Men...
Min tajmning var inte perfekt.
Det var jävligt dramatiskt.
Så självklart förstår jag impulsen.
Fan. Du är söt.
Va?
Jag vet att vi avskyr varandra just nu, men...
...men du är riktigt söt.
Jag saknar dig.
Det här är inte en...
..."jag är över Sam" look. Det är en...
"Hej, Sam, lägg märke till mig" -look.
Det gjorde jag.
- Hej, Jo. - Hej, Jo. Läget?
Hej.
Sam, jag har ringt och letat efter dig överallt.
Jag stängde av mobilen för intervjun.
Ja, vi har kameran.
Jo, säg nåt. Du skrämmer mig.
Du måste åka hem.
Du måste åka hem, Sam.
Okej.
Sam, finns det nåt jag kan göra?
Det är okej.
Jag saknar dig.
Undertexter: Viktor Josefsson