EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Se væk, se væk
Serien her vil ødelægge din aften Hele dit liv og din dag
Hvert eneste afsnit Er meget ubehag
Så se væk, se væk
På skolen tvinges børnene Til at bo i et gammelt skur
Trøst, glæde og tryghed Nej, det var ikke deres tur
De løber mange baner Og er i fantastisk form
Men grib nu bare chancen Og kom væk fra den her storm
Bare se væk, se væk
Intet andet end rædsel Og ubehag er på vej
Spørg en fornuftig person, skal jeg se? Og de vil sige
Se væk, se væk
KOSTSKOLEN I KUMMERSTRUP - DEL 2
Se væk, se væk
Hvem kan ingen slå?
En død hest!
- Hvem kan ingen slå? - En død hest!
"Skoleånd" er et underligt begreb.
Det lyder måske, som om det handler om et genfærd eller andre udøde spøgelser,
der hjemsøger en undervisningsinstitution som gammelt tyggegummi på et trofæskab.
DRAMAKLUB
Det, som "skoleånd" hentyder til,
er troen på, at lige præcis én skole er bedre end andre.
Lige præcis vores skole er bedre end andre!
Men som Baudelaire-børnene snart opdagede,
er der værre ting, der kan hjemsøge en skole.
Jeg elsker jeres energi. Jeg elsker den!
- Så, alle sammen, sæt jer ned. - "Sæt jer ned"?
Hørte I, hvad viceforstander Shapiro sagde?
- Nero. - "Sæt jer ned."
Hvor ofte hører jeg ikke de ord fra folks ører og ind i min mund?
"Sætte", et ord, som her betyder at "sætte over styr",
og "ned", som personligt er min mindst foretrukne retning.
Lad mig fortælle en historie.
For nogle år siden kom en kvinde og havde brug for min hjælp.
"Træner Djengis," sagde hun.
"Jeg er en fiasko. Jeg har ikke noget job. Mit kærlighedsliv er helt til rotterne.
Jeg kan ikke tabe de sidste 10 kg."
Det beskriver sikkert hver eneste af jer, ikke sandt?
- De er skolebørn. - Præcis.
Og hvad sagde jeg til hende? Tror I, jeg bad hende sætte sig ned?
Svar mig, rollinger!
Tror I, jeg sagde, at hun skulle...
...sætte sig ned?
- Formentlig ikke! - Formentlig ikke!
Formentlig ikke, lige netop!
Jeg bad hende rejse sig.
Jeg bad hende realisere og motivere.
Jeg bad hende holde blikket i skyerne og fødderne på stjernerne.
Ved I, hvad der skete?
Hun døde i en mystisk brand.
Hvad?
At sætte sig ned er for tabere.
Men hende, du talte om...
- Sådan startede 1. verdenskrig. - Men den historie, du...
At sætte sig ned er, når man bider sig i læben,
så den hæver, og så bider man igen,
og så bliver man ved med at bide sig i læben igen og igen.
Det ønsker jeg ikke.
Ønsker I det, Kummerstrup?
- Nej! - Lad os få violinen på banen!
- Alle falder for en sindsforvirret skurk. - Det sker til heppetræf.
Det kan være vores eneste chance for at standse ham. Sunny, bliv.
Held og lykke!
Stands musikken!
- Hør efter! - Hvor vover I at afbryde et geni?
Og hans gæsteviolinist!
Han er ikke et geni, men en svindler.
Det hedder "svimlende dygtig".
Den såkaldte idrætslærer er grev Olaf. I hans selskab er ingen i sikkerhed.
Nej, I er bare misundelige.
Smid dem ned, så begynder jeg forfra med ekstra sving.
Godt sagt, yndige heppekorspige.
Det er grev Olaf. Vi har beviser.
Baudelaire-børnene virker ærlige og flinke. Lad os lytte til dem.
Vi kan ikke se for dig.
Grev Olaf er eftersøgt for svindel, tyveri, mord og trusler mod børn.
- Og brandstiftelse. - Han har ét øjenbryn og ikke to.
Der er ikke noget galt med at være busket.
Hvis jeg åbnede skjorten...
- Hvis grev Olaf tog sin turban af... - Er hun ikke pragtfuld?
Desværre forbliver mine to prægtige øjenbryn skjult
under denne turban, som jeg bærer af religiøse årsager.
Og hvilken religion er så det?
Rekonstruktionistisk jødedom.
Rekonst... dom. Ja, nemlig.
Jeg ville aldrig kræve, du tager turbanen af.
Jeg er imod religiøs forfølgelse, men jeg kan ikke tale for børnene.
Grev Olaf kan også kendes på øjet på hans ankel.
Min krop er et tempel, unge mand.
Jeg ville aldrig besudle min hud, som så mange unge gør nu om dage
med deres hedonistiske livsstil med høj musik og afholdenhed.
Så tag skoene af og bevis det.
- Ikke tale om. - Er det også af religiøse grunde?
Nej, det er, fordi det er ulækkert at tage sko og strømper af.
Vi kan sammenligne Djengis med billedet af Olaf i avisen.
Du lyder som en tør bibliotekar.
Vi har ikke brug for aviser. Vi har vores avancerede computersystem.
Nå, du mener den computer.
Han sveder. Han er nervøs.
Nej. Jeg har naturligt lækkende porer.
Vil du og dine porer stille jer foran dette dyre elektroniske apparat,
så vi kan få sagen afgjort?
Jeg...
Det minder mig om en historie.
Det er ikke grev Olaf.
- Se selv. - Ja, se selv.
Det her kræver vist lidt demokrati, den styreform, jeg næstbedst kan lide.
Hvor mange af jer gider høre flere kedsommelige anklager
smidt i hovedet på en uskyldig mand af forældreløse børn?
Undersøg sagen yderligere!
Vi kræver, at den bliver gransket til bunds!
Og hvem her vil høre om et spændende nyt program,
som vil blæse jeres skoleånd lige ud af åndehullet?
Elever! Lærerstab!
Fortvivl ikke, hvis alle træningsprogrammer har skuffet jer,
for jeg vil skuffe jer endnu mere
ved at bringe fåret tilbage i "jeg får jer i form".
Rejs jer op, alle sammen, og lad os prøve noget,
jeg opfandt en ensom aften på en rasteplads. Det hedder englehop.
Godt, er vi klar?
En! To! Okay, nu tager vi det lige helt roligt.
Vi skulle nødig forstrække de gamle lårbasser.
Kan nogen ikke sige: "Timen er slut. Tid til isvand og dybe indåndinger"?
Jeg skal nok klare den. Giv mig et øjeblik.
- Men... - Hvad?
Hvad?
Ja... nå ja.
Ja! Én sidste ting, folkens. Som alle, der har gået på gymnasiet, ved,
har forældreløse børn ofte usunde kroppe,
hvilket fører til paranoia, indbildning og uudnyttet rigdom.
Derfor har jeg udviklet de Særlige Løbeøvelser for forældreløse,
forkortet SLØV, som jeg tilbyder nogle få udvalgte elever.
Vil alle forældreløse børn i salen venligst rejse sig?
Jeg vælger...
...dig.
Og...
...dig.
Og den lille babysekretær, jeg har hørt så meget om.
Kontorfuldmægtig.
I tre møder op på sportspladsen ved solnedgang
og hver aften, til I hører andet.
Det er ingen undskyldning for at gå glip af min violinkoncert.
I skylder meget slik.
Det er den slags lederevner, jeg taler om. Du er et geni.
- Genialt set. - Genialt sagt.
- Genialt at være enig. - Jeg er genial.
Pokkers! Alle må gerne gå nu! Heppetræffet er slut.
Hvad du end er ude på, skal vi nok forhindre det.
Skal I det?
Man skulle ellers tro, at hvis I kunne standse mig,
ville vi ikke have de her episoder i jeres nye liv.
Jeres forældre har virkelig ikke lært jer noget.
De lærte os at overleve.
Ja, de, som ikke kan udføre, må undervise.
Ses ved solnedgang.
Han fandt os igen. Han kommer for at stjæle vores formue.
Kan han det som idrætslærer?
De fleste træningsprogrammer er forræderiske.
Tænk, at han narrede alle igen.
Ikke alle.
Bare rolig, op med hagen. Hængedynd-trillingerne er på sagen.
I er gavmilde venner, men det kan vi ikke.
Nej, Olaf er for farlig.
- For farlig for jer alene. - Vi kan stikke af alle fem.
Vores forældre ejer Hængedynd-safirerne, så vi kan klare os som voksne.
Vi er ikke voksne, og sidst vi stak af,
endte vi med at arbejde på et savværk. Han fandt os alligevel.
Det er et billede af vores forældre.
- Også af vores. - Så kendte de hinanden.
Billedet hang i vores bibliotek. Vi lagde ikke rigtig mærke til det.
Vi overså nok også andre mysterier.
- Som en kikkert. - Eller en bog.
Vi må overleve, så vi kan finde den.
Bibliotekaren bad os komme igen.
Det når vi ikke. Solen går snart ned.
Jeg har en særlig meddelelse til Baudelaire-børnene.
Solen går ned Hurra, hurra
Træner Djengis, han vil ha' At I går ud på sportspladsen
Og mit navn er Carmelita!
Det rimer jo ikke.
Kun kagesnusere går op i digttyper.
"Han lo ad sin egen tåbelighed.
Mens han lo, mærkede han følelsesløsheden i sine fingre.
Han mærkede også, at følelsen, han havde haft i tæerne, da han satte sig,
var ved at fortage sig.
Han spekulerede på, om tæerne var varme eller følelsesløse.
Han bevægede dem i mokkasinerne."
Jack London, ikke sandt?
Hvad?
Historien, du fremsagde, er af Jack London.
Snicket?
Jacques Snicket. Har nogen ringet efter en taxi?
Punktummer, børn, punktummer.
- Punktummer? - Kunsten ikke at komme for sent.
Punktlighed. Du sagde solnedgang. Vi kommer ikke for sent.
Besynderligt. Jeg har hørt, at det er for sent for en Baudelaire.
De mente måske jeres forældre.
Det minder mig om en historie, jeg vil fortælle.
For nogle år siden kom nogle rige børn til mig for at få hjælp.
De var tre, en af hver. Pige, dreng og baby.
"Træner Djengis," sagde de, "vi er en fiasko.
Vores forældre har forladt os for en karriere som udbrændte skeletter.
Vi har intet i livet, bortset fra disse pengesække,
og de gør os til fiaskoer, som læser bøger og den slags."
Og ved du, hvad jeg sagde til dem?
Ja! Du bad dem rejse sig.
De stod allerede op.
Realisere og motivere?
Sikke noget sludder.
Jeg bad dem tage nogle meget dyre løbesko på...
SLØV
...og tage den her spand selvlysende maling.
"Selvlysende" har jeg opfundet for ting, der lyser.
Vi ved, hvad det betyder.
Og så skal de slæbe denne spand rundt og rundt,
til de har lavet en selvlysende cirkel på jorden.
Er det alt?
Ja, det er mit træningsprogram.
Geniale idéer er altid simple. Ligesom hjulet og neurokirurgi.
De forældreløse børn skal løbe rundt og rundt i ring
for at træne deres mor- og farløse ben.
Javel, men hvad skal Baudelaire-børnene så?
- Hvad skal... - Ja.
- Det er det samme. - Hvad?
Skal du ikke snart vise dine evner?
- Jeg skal lige have smurt buen. - Der er børn til stede!
Uanset hvad du er ude på, skal vi...
Jeg skal give bogen til børnene.
Vent med at tale, til du får lidt varm kakao.
Jamen der har vi jo en kagesnuser og hans kagesnusende ven.
Du må være Carmelita Spats.
Hvordan ved du det?
Min organisation følger interessante unge mennesker.
Ja, jeg er jo selvfølgelig interessant.
Interessant kan betyde flere ting.
Et polkaprikket jakkesæt er interessant, men uklædeligt.
Manden her er min ven,
og jeg bryder mig ikke om, at man mishandler mine venner,
uanset hvor gamle de er.
Og det, man siger, er man selv.
Kagesnuser.
Du forsvarede mig.
Skoletiden kan være traumatisk. Jeg har et traumetæppe i taxien.
Min helt.
Hængedynd-børnene! Hvad vil I to trillinger?
Vi ved, det er sent, men fandt du bogen?
Beklager. Jeg ved, hvor desperate I er.
- Det er et helt mysterium. - Det er det bestemt.
Jeg fandt ikke bogen, så jeg ledte lidt.
Den står ikke i noget system. Som om den ikke findes.
Hvem vover på ikke at være til min koncert?
Børnene havde et biblioteksspørgsmål.
Biblioteket er lukket efter ordre fra den nye idrætslærer.
Han kan da ikke lukke det.
Jeg burde nok have nærlæst hans kontrakt. Eller læst den.
Han har forbudt adgang til fryseboksen, så nul ispinde til mig.
Men det er kun midlertidigt,
til han får sine Særlige Løbeøvelser for forældreløse,
og hvad han vil have... noget...
Kom så, tvillinger.
- Trillinger. - Vores bror...
"Omkom i en brand." Ja ja.
Find på noget rart at tale om for en gangs skyld.
Løb videre, forældreløse børn. Løb for livet.
- Hvad laver vi? - Løber i ring.
Hvordan hjælper det grev Olaf?
Det ved jeg ikke.
Der må ske noget andet. Vi kan ikke løbe rundt her hele natten.
Her er en femdobbelt macchiato-kaffe, så du kan holde hele natten.
Skal jeg holde dig med selskab?
- Jeg kan godt blive ensom. - Gå du hellere ind til koncerten.
Javel.
Ja, Olaf er her. Min forklædning blev gennemskuet.
Biblioteket er lukket, og en pige stepdanser.
- Jacquelyn? - Børnene må ikke være alene.
De har fået venner.
Der er en betagende dygtig bibliotekar, som holder øje med dem.
Sikke boghylder.
Især én bog optager mig. Gav du den til Baudelaire-børnene?
Undskyld. Jeg tager straks tilbage...
Jacquelyn.
Larry skal behandles for forfrysninger
og overdreven kontakt med billigt opvaskemiddel.
Jeg venter på ham og skynder mig tilbage.
Jeg går hjem nu, og jeg køber noget slik.
Skynd dig. Det er mørke dage.
Den nat var bestemt en mørk dag.
Men alle nætter er mørke dage,
for nat er bare en dårligt oplyst udgave af dag.
Men en mørk dag betyder også en tid, hvor der foregår noget frygteligt.
Det var en mørk dag for grev Olafs trup,
hvis skuespillerevner ikke rakte til at spille vågne.
Det var en mørk dag i musikkens historie,
for viceforstander Nero, som ikke kunne spille,
insisterede på at gøre det i timevis alligevel.
En mørk dag for Hængedynd-børnene,
som håbede, at de kunne hjælpe Baudelaire-børnene.
Og det var en mørk dag for lærerstaben,
inklusive hr. Remora, som havde fået et sår på læben,
og fru Bass, som snart ville blive anholdt for bankrøveri.
Og så var der skolebibliotekaren, hvis egen skæbne...
...ville blive endnu værre.
Men natten var den mørkeste dag for Baudelaire-børnene,
som løb omgang efter omgang efter omgang...
...nat efter nat efter nat...
...uden at kende grev Olafs plan.
Uden at kunne overvinde hans bedrageri.
Uden tanke for andet end deres egen udmattelse,
akutte kedsomhed
og den frygtelige viden om, at endnu en mørk dag var på vej,
hvilket her vil sige "mere tid i skole".
Prøve.
Tag et stykke papir og skriv alt det ned, I kan huske,
om dengang jeg spildte suppe på min trøje.
Husk grøntsagerne i suppen, vaskesymbolerne i trøjen
og antal gæs på den gård,
hvor mine svigerforældre lavede bed and breakfast.
Prøve! Første spørgsmål. Omkredsen af granatæblet i går?
Andet spørgsmål. Rumfanget af Pensionsfondens bankboks?
Spørgsmål tre. Hvor mange decimeter mellem overvågningskameraerne?
I skal være omhyggelige med tallene og give mig præcis, hvad jeg beder om.
Kære hr. Mozart. Jeg har nu skrevet til Dem seks gange,
og jeg forstår simpelthen ikke, hvorfor De ikke har svaret.
Måske er De bange for lidt konkurrence?
Så vidt jeg ved, har De skrevet 41 symfonier.
Jeg har skrevet over 4.000.
Jeg skriver en lige nu kaldet "Hvorfor svarer De ikke?"
I må være helt færdige.
Sidst jeg var så træt,
sad jeg oppe hele natten med min første tesla-spole.
I kom da ikke for sent.
Jeg er aldrig dumpet før, men alle mine mål er forkerte.
Selvfølgelig dumpede du. I løber for grev Olaf hver nat.
Vi har ikke regnet planen ud.
Den selvlysende cirkel, vi maler, virker som et stort, strålende nul.
Vi ved nul om det.
Vil han køre jer trætte, så I giver ham jeres formue?
Han har fået underligere planer. Gid biblioteket var åbent.
Kagesnusere, der taler om biblioteker. Findes der noget mindre yndigt?
Gå din vej. Vi gider ikke i dag.
Men jeg har en særlig meddelelse til Baudelaire-børnene.
Viceforstander Nero Vil se jer med det samme
For han er meget vred på jer i dag
Jeg er den sødeste pige i byen Og mit navn er Carmelita!
Det rimer ikke.
Kagesnuserne er misundelige på mig Fordi jeg er så Ø-N-D-I-G
Jeg danser og synger så flot
Og mit navn er Carmelita!
Det rimer slet ikke. Sange skal rime.
- Der er tolv vers endnu. - Vi har fattet det.
Træner Djengis siger, at selv efter at have løbet i ni timer
bliver I stadig forpustede.
Jeres lærere siger, at I dumpede prøverne i private anekdoter
og opmåling af tilfældige ting.
Og så har jeg slet ikke sagt noget om Sunnys medarbejderevaluering.
Jeg kunne ikke væmmes mere, om jeg så havde skrevet den selv.
- Du har skrevet den selv. - "Du har skrevet den selv."
Heldigvis har jeres nye idrætslærer en løsning. Jim.
Nu skal jeg fortælle jer en historie.
- Hjemmeskoling. - Hvad?
Når man bliver hjemme ved køkkenbordet og ikke fylder i et klasseværelse.
Men hr. Poe anbragte os jo netop her på kostskolen.
Vi skulle blive her mindst et trimester.
Få bedre karakterer, ellers får I alle tre sparket.
I jeres rige bagdele.
I morgen vil jeres lærere give jer begge
en forholdsvis udførlig eksamen foran hele skolen. Og Sunny får
en faglig revurdering,
som omfatter en særlig sekvens af nedværdigende tyendeopgaver.
Hvis I dumper,
er det af sted på træner Djengis' Ultra-dynamiske Livsafsluttende Workshop.
- Vi består. - Selvfølgelig gør vi det.
Nu vil vi gå ud i skuret og forberede os.
I har ikke ret lang tid. I skal møde på sportspladsen
til Særlige Løbeøvelser for forældreløse om kun få timer.
- Skal vi stadig løbe omgange? - Naturligvis.
Og I bliver ikke fritaget for violinkoncerten.
Så får jeg endnu mere slik.
Vi kan ikke læse til eksamen og løbe hele natten.
Det er to steder samtidig.
Se det som en lærerig oplevelse.
Det er vigtigt, at I lærer balancen mellem akademiske og fritidsaktiviteter.
Hør nu! Den mand er...
Det er ikke grev Olaf.
Jamen dog, hvor uforsigtigt af mig.
Nå, hvad var det, du sagde?
Violet, grev Olaf venter os ved solnedgang.
Vi har ikke lang tid.
- Jeg sagde, vi... - Nu ved jeg det.
Vi lytter.
Fri bane.
Find nogle briller.
Den er god.
- De kan bruges. - Vi mangler noget til kroppen.
- Mel. - Perfekt.
LUKKET
- Tænk, du kan dirke en lås op. - Det er ofte meget nyttigt.
Knuden er en Djævletunge. Opfundet af kvindelige finske pirater.
Hvordan ser jeg ud?
Anderledes. Hvilket er godt.
Ikke at du ikke så godt ud før. Det gør du... gjorde...
Sunny, hvordan går det med brillerne?
I kan stadig nå at fortryde. Vi består nok alligevel.
Min søster og jeg vil...
- Vi må skynde os. - Også os.
Det føles, som om vi ikke ser jer igen.
I kunne gå tilbage til kosteskabet og glemme alt.
- Ville jeres forældre gøre det? - De er her ikke.
De lærte jer nok det samme, som vores lærte os.
- Hvad? - Hvad man har venner til.
Vi må passe på.
I går først ud. Vi venter lidt.
Duncan, du skal bruge de her.
Perfekt.
Og Isadora, tag den her. Behold den.
Går noget galt, behøver du måske en kikkert.
Det går ikke galt, når man er smart. Vi ses igen rigtig snart.
- Hvad var det? - En kuplet.
At sidde blandt venner og tale om noget vigtigt
er en af de stærkeste og mest nødvendige kræfter i verden.
Mange ædle organisationer er opstået
under en samtale mellem kolleger eller måske endda brødre.
Folk, der er gået sammen for at bekæmpe bedrageri,
som Baudelaire- og Hængedynd-børnene gik sammen på Kummerstrup,
er skyld i, at så megen ondskab bliver bekæmpet.
Det har min bror fortalt.
Jeg ville give hvad som helst for...
...at tale med ham igen.
- I kommer for sent! - Undskyld, chef.
Ikke jer. Dem.
- Tjeneren er væk. Vi har ledt overalt. - Mystisk!
- Nogen har smadret fryserdøren. - Nedrigt!
- De forsvandt i en taxi. - Dyrt.
Så er det godt! Lad mig være, så jeg kan færdiggøre min plan.
Også mig?
Tænk, at jeg sidder her.
Hele natten på sportspladsen og venter på at få min vilje.
Ligesom da jeg gik i skole. Hele mit liv går i ring.
Som den, en hamster leger i, før man putter den i ovnen.
Men nu skal det være slut.
Forældreløse børn, begynd at løbe rundt i ring!
Hvad fik hr. Remora til dessert tirsdag?
- Budding. - Hvilken slags?
- Det ved jeg ikke. Karamel? - Ris.
Risbudding. Jeg skal huske det. Sunny, hæfteklammerne?
De driller lidt.
Jeg ved godt, baggrunden er alvorlig, men det er ret spændende.
Det er måske dit bedste bud, men det er sjovt at være klædt ud.
Jeg var ung. Jeg skulle finde mig selv.
Jeg prøvede ny mode, ny musik og legede med tændstikker.
- Hans krave! Det dryppede på hans krave. - Ja.
Jeg havde det svært i skolen. Ved du, hvad mit øgenavn var?
Ved jeg, hvad det var?
- Vent... - Hvad?
- Vent. - Hvad?
Babyen står stille.
Hun løber ikke. Hun står bare der som en sæk mel.
Løb, baby, løb!
Hun skal nok bare have et spark.
Kom så i gang, baby.
- Hvad gør vi? - Løber videre.
Kan vi nå hen i kosteskabet?
Der er et bedre sted.
Skat...
Har du det godt?
Bliv her.
Forbandede smuldrende infrastruktur!
Chef.
- Du skræmte mig. - Undskyld.
Der var så uhyggeligt derude.
Så hold vagt ved biblioteket. Alle små blærerøve ender derinde.
- Fik skalde fat i bilen? - Ja, men du har lidt...
- Hvad? - I ansigtet.
- Har jeg det? - Ja.
Er det væk?
Der er lidt på den anden.
På den...
Jeg...
Tommelfinger op.
Nå ja, for du har ingen...
Vi må advare dem.
Vi kan ikke komme ud ad døren.
De kan stadig bestå den eksamen.
Se.
UFÆRDIG HISTORIE OM HEMMELIGE ORGANISATIONER
Kikkerten.
Det er vores tur til at læse.
Hvilken farve havde køerne på gården?
Brune og...
Det forklarer branden.
- Ham har vi set før. - Alting hænger sammen.
Hvor langt var det blå tørklæde?
Klaus?
- FBK? - Hvad mon det betyder?
SUKKERSKÅLEN
Hvorfor er sukkerskålen så vigtig?
Baudelaire-børn, er I klar til den værste morgen i jeres...
- Godmorgen! - Hvad laver du her?
Arthur Poe, Pensionsfonden for Pengeindkassering.
Det ved jeg godt.
Nå? Gør du det?
Det er mit job at vide det. Jeg er idrætslærer.
Åbenbart. En voksen mand i sportssko.
Jeg søger Baudelaire-børnene. De er gået glip af flere violinkoncerter,
og derfor er viceforstander Nero berettiget til adskillige poser slik.
Også mig.
Og hvem er så du, lille pige, bortset fra yndig?
Jeg er Carmelita Spats, og jeg fortjener slik for at finde dem.
Det er vel rimeligt nok. Værsgo.
De er i skuret.
- Skuret? - Ingen sagde skur.
Auditoriet er denne vej.
Sig mig, ville du være interesseret i en selvrealiseringsworkshop
- afholdt inde i bankboksen? - Jeg skal overveje det.
Solen er oppe, dagen i gang At se jer dumpe, giver lyst til en sang
For I er forældreløse Og sikkert også dumme
Og mit navn er Carmelita!
Måske er jeg bare træt, men jeg synes, hun bliver bedre.
Det er ikke grev Olaf.
Hvem kan ingen slå?
En død hest!
- Hvem kan ingen slå? - En død hest!
Hvem kan ingen slå?
En død hest!
Det er ikke grev Olaf.
Baudelaire-børn!
Hr. Poe, hvad gør De her?
Jeg sender jer et meget skuffet blik.
I har brugt for megen tid på fritidsaktiviteter.
Hjemmeskoling er næppe bedre, men her er de nødvendige papirer,
efterspurgt af Nero
og af en idrætslærer, som traskede rundt udenfor.
Det er grev Olaf i forklædning. Han er i færd med at stjæle vores formue.
Hvad så med den avancerede computer, som Nero talte om?
Virker ikke.
Det er ikke grev Olaf.
- Tilsyneladende virker den fint. - Nå, der er I.
- Viceforstander Nero? - Er det slik?
Den genkendte ikke Olaf, fordi han er forklædt.
Hvilken normal mand ville forklæde sig fire gange i træk?
Tro mig, Poe. Den slags har jeg set før.
Børn, der bortforklarer dårlige karakterer
og deres manglende evner som kontorfuldmægtig.
- Fuldmægtig? - Sunny arbejder som sekretær.
Sunny burde gå i børnehave. Det virker upassende.
Det må du nok sige.
Men hvis de dumper, bliver de smidt ud, så pyt nu med det.
Det er ikke grev Olaf.
Træner Djengis, kom indenfor.
Godmorgen! I dag er første dag i livet af jeres resten.
Første liv i resten af jeres dag.
- Nej. - I dag...
Hvorfor på slikket?
I dag er første dag i livet af jeres resten.
Se selv, jeg sagde det rigtigt første gang.
Den såkaldte træner Djengis er Olaf i forklædning.
Man kan ikke diskutere med teknologi.
Godt sagt, Hat Stevens.
Du må være et meget selvrealiseret menneske.
- Ja, jeg spiser meget yoghurt. - Lækkert!
Showtime! Kom så... time.
Husk, at du skal dø!
- Husk, at du skal dø! - Ja! Må jeg så høre?
Jeg vil have jeres energi lige i hovedet, så den kan løbe ned over det som en creme.
Ja!
- Jeg kan mærke det! Kan du, Caligula? - Nero.
Den her skole har en helt ny form for åndelig energi.
En følelse af sammenhold og glæde, man ellers kun finder
til fødselsdagsfester eller offentlige hængninger.
Jeg må indrømme, at jeg er lidt spændt.
Jeg tror, dumpningen af Baudelaire-børnene
får det bedste frem i os alle sammen. Så nu, uden yderligere ståhej...
En violinkadence i samme stil som Human League!
- Nej. - Hvad? Nej?
Nu må vi ikke lade os rive med.
Hallo, Gomorra og Sass!
Det er fru Bass, og mit navn er Remora.
Vi finder snart ud af, hvem der er fuld af remora.
- Eksaminér dem! - Eksaminér dem!
Eksaminér dem!
Violet, i historien om mit æsel,
- hvor mange mil løb æslet? - Seks.
Seks?
Ja, det passer faktisk.
Øv.
Klaus, hvor lang var den gule bog?
- Nitten centimeter. - Nitten centimeter!
Korrekt.
Sunny Baudelaire, du skal sortere
de kartotekskort over elever, som skylder mig slik.
Men ikke efter navn! Nej!
Efter farven på det slik, jeg vil have.
Meget imponerende, må jeg indrømme.
Klaus, hvor langt var kyllingebryst nummer syv?
Ti centimeter.
Jeg er stolt af, Baudelaire-børnene klarer sig godt.
Grundet Pensionsfonden for Pengeindkassering
kan de citere fakta fra anekdoter, huske visse metermål
og udføre sekretæropgaver så kort tid efter deres forældres død.
- Undskyld mig et øjeblik. - Ja.
- Hvor lang var varmedunk nummer 53? - 45 centimeter.
I en verden af korruption og arrogance
kan det være svært at følge sine filosofiske og litterære principper.
I en verden af korruption og arrogance
kan det være svært at følge sine filosofiske og litterære principper.
Det behøver man ikke høre to gange, for man ved allerede, at det er sådan.
Det kan være overvældende at være vidne til
den række ulykker, som buldrer gennem ens liv
som et mystisk automobil med motoren i tomgang.
Derfor har nogle mennesker brug for at trække sig tilbage
til et sted, hvor verden er stille.
Som en krystalkugle, klar til dem, som har et vigtigt spørgsmål.
Du bør gøre det samme.
Se væk fra denne kummerlige kostskole, før det er for sent.
Denne episode i Baudelaire-børnenes liv er næsten slut,
men det kan stadig nå at blive meget værre.
Vi er færdige med den udførlige eksamen
og faglige revurdering af Baudelaire-børnene.
Violet er en dygtig elev og består med høje karakterer.
Jeg har aldrig mødt nogen
med mere viden om metersystemet end Klaus.
Han får et 12-tal. To gange en centimeter stort.
Jeg hader at indtømme det, men Sunny er en fantastisk kontorfuldmægtig.
Se.
Hun har redigeret mit cv og fremhævet mine musikevner,
uden at nogen opdager, at jeg aldrig har afsluttet grundskolen.
Det var ikke nemt.
Det, min søster mener, er, om vi bestod?
Nej. I er ikke yndige nok til at bestå. I dumpede!
Nej nej!
Jeg deler dit ubehag ved forældreløse.
Jeg må indrømme, at Baudelaire-børnene består med glans.
Hr. Poe, de kan blive på skolen resten af trimesteret,
og du kan gå, når du har givet mig slikket.
Tak, viceforstander Nero. Og børn,
skuffelsen, jeg udtrykte tidligere, er ophævet af,
at I kan lære fakta og anekdoter udenad.
Sunny, jeg ringer nok senere angående bankens kvartalsrapport,
som trænger til et mere dynamisk layout.
Ikke endnu, nej.
Dette er en udførlig eksamen, ikke sandt?
Jeg er idrætslæreren. Jeg har ikke eksamineret dem.
Ifølge Kummerstrup Kostskoles håndbog
tæller idrætslærerens karakter for 51 procent af det samlede resultat.
Det er faktisk rigtigt. Hvordan vidste du det?
For lang tid siden
blev en flot, ung mand smidt ud af netop denne skole
på netop denne scene af netop den grund.
Så én sidste udfordring, Baudelaire-børn.
Og denne her bliver afgørende for hele jeres fremtid.
- Vi skal gerne løbe omgange. - Vi er i ekstremt god form.
Jeg har en bedre måde at teste jeres fysiske fuldmåne på.
- Du mener vist "formåen". - Jeg mener "arme".
Lægge arm. Alle kneb gælder.
Mod en modstander, som er lige så tung og langsom som en sæk mel.
Sunny Baudelaire.
Nørder, armlægningsmøbel.
- Fem dollars på Djengis! - Urimeligt!
Du er voksen. Sunny er en baby.
- Det virker da usportsligt. - Godt, så tager jeg bogormen.
- Det virker rimeligt. - Os begge to.
Nej tak.
- Hvad nu? Er du ikke stærk nok? - En ægte idrætslærer kan.
Ja, træner Djengis, du er vel stærkere end to tåbelige skolebørn.
Selvfølgelig er jeg det!
Det minder mig om en historie.
Engang bad tre forældreløse børn mig hjælpe.
"Træner," sagde de. "Vi er en total fiasko.
Vi har en enorm formue,
og vi beholder den selv, fordi vi er så egoistiske.
Hvordan lærer vi at dele?
Hvordan lærer vi at give op over for almægtig
og meget flot fysisk styrke?"
Og ved I, hvad jeg sagde til dem?
Man må aldrig give op.
Man må aldrig give op, hvis man er i en frygtelig situation.
Man må kæmpe videre.
Kæmpe, til man finder et trygt sted at bo.
Kæmpe, til man finder ædle og pålidelige venner.
- Man må kæmpe... - Og kæmpe...
Til alle kan se, hvem man virkelig er.
Hvor kom den unge fra?
Hellige Beethoven, nu ved jeg, hvad I mener.
- Endelig. - I mener...
...at jeg skal kæmpe videre,
og så bliver jeg måske inviteret med i et rigtigt orkester.
Nej, det var ikke det, vi mente.
- Din sko. - Se tatoveringen på hans ankel.
Du milde! Den kender jeg.
Du smigrer mig, gode mand.
Kald mig ikke gode mand, gode mand. Du er grev Olaf. Tatoveringen beviser det.
Den kan ikke skjules i en sikkert alt for dyr løbesko.
Jeg skjuler ikke noget. Jeg er nødt til at gå i de sko.
Pjat! Hvad skal en berygtet forbryder med løbesko?
Chef.
Løbe med dem.
Efter ham! Hr. Poe!
Sunny.
Jeg indhenter jer.
- De er hurtige. - De har løbetrænet i flere uger.
Løb, hest, løb!
Klaus! Vi fandt svarene!
- Isadora! - Duncan!
- Hvad gør vi? - Løber efter dem.
FBK! I skal huske det!
FBK!
- Isadora! - Duncan!
Vi fandt bogen!
FBK!
- Violet! Klaus! - Hjælp!
Få nu de unger til at klappe i!
- Klaus! Baudelaire-børn! - Hjælp os!
- Hjælp os! Vi fandt bogen! - FBK!
- Isadora. - Duncan.
Hvis du har mistet en ven, ved du, at verden føles ufuldstændig.
Som et puslespil, der mangler en brik, eller halvdelen af en kikkert.
Jeg må desværre fortælle dig, at historien ikke ender
med redningen af to tapre og ædle trillinger.
Denne historie ender som alle historier.
Med Kummerstrup Kostskoles motto.
Det motto er "memento mori", og det betyder...
Husk, at du skal dø.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve