Din episoadele anterioare...
Mă veţi sprijini în atacul Kattegatului?
Să zicem că vom navăli peste alte două luni pline.
Aşa facem.
- Unde-i pământul mănos făgăduit? - Încă vreo câteva zile.
Alege. Ori lupţi alăturea de mine, ori te dau morţii.
Va lupta de partea noastră!
Plec în pelerinaj la Lindisfarne, pe urmele tatălui meu.
Voiesc să-i duci un mesaj cuiva din Kattegat.
Mă răsplăteşti pe măsură?
Ivar s-a aliat cu riga Harald.
Să hotărâm dacă aşteptăm atacul aici.
- Praful se va alege de voia tatei. - Şi de lumea noastră.
VIKINGS Sezonul 5, Episodul 7
Când Luna va fi plină iară, ne vom umple de glorie şi bogăţii.
Lumea are să se cutremure din pricina bătăliei ce-o vom purta,
iar învingătorul va stăpâni pământul.
Eşti acasă?
Nici eu nu mai ştiu.
Torvi, nu mai e dragă inimii mele.
Nu merită. Mă apasă părerea de rău.
Ceea ce merităm şi ceea ce căpătăm, Bjorn Braţ-de-Fier,
nu sunt niciodată pe potrivă.
Pare-se că zeilor nu le pasă de ceea ce ni se cuvine.
Cât mai avem, Floki? Mergem de zile întregi.
Mor de nerăbdare să văd casa pregătită de zei pentru Floki.
De-o fi acolo.
E acolo. Mi s-a arătat în vis. E o casă cu totul de aur.
E o casă ridicată de zei.
Ar trebui să încăpem cu toţii, nu numai Floki.
- De ce nu grăieşti cu noi, Floki? - Fiindcă n-aţi înţelege.
Bun venit acasă, feciorule!
Ce caută laponii aici?
Riga Harald şi frate-tău Ivar plănuiesc să ne atace.
- Când? - Când va fi iar Lună plină.
- Pare-se că m-am întors la ţanc. - Ne trebuie şi mai mulţi aliaţi.
Nu avem voie să subestimăm oştile lui Harald şi Ivar.
De aceea i-am poftit pe laponi să ni se alăture.
Vino să te prezint.
- Ubbe! - Bun venit!
Riga Svase, el e feciorul meu, Bjorn Braţ-de-Fier.
Sunt onorat să te cunosc în cele din urmă,
Bjorn Braţ-de-Fier, fecior al lui Ragnar Lothbrok.
Mi-s onorat asemenea, riga Svase.
Ea e fiica mea, prinţesa Snaefrid.
Prinţesă...
Spune, Halfdan, care a fost minunea dintâi din călătorie?
- Nimic. - Nimic?
I se zice "deşert". Numai nisip, verste după verste.
Nisip cât vezi cu ochii, nimic altceva.
Şi care a fost următoarea minune?
Totul.
Ubbe, de ce te-ai certat la cuţite cu Ivar?
Mai întrebi? Văzut-ai cu ochii tăi cum e Ivar.
Iar Hvitserk trădătorul a ales să i se alăture.
Au să strice ce-a lăsat în urmă tata.
Vom lupta să păstrăm cât putem.
De tata nu trăieşte prin noi, Bjorn, amintirea lui va pieri.
Ce ai să faci, Halfdan? Ai să i te alături fratelui tău?
Nu.
Bjorn mi-a scăpat viaţa. I-am juruit supunere.
Nimic nu m-ar face să-mi iau vorba îndărăt.
Cât tu ai fost plecat, fratele tău a venit aici.
Mi-a juruit că nu mai râvneşte la regatul meu,
dar minţea.
De unde să ştiu eu că nu minţi la rândul tău?
Nu ştii, cu toate că am jurat pe brăţara mea sacră.
Tu crezi că mint, Bjorn?
Împreună am scăpat cu viaţă ca prin urechile acului.
Cred că ai să lupţi împotriva fratelui tău.
Guthrum, ţi-am adus un dar.
A fost al amiralului Eufemius, un prinţ bizantin.
Îţi mulţumesc, Bjorn. E nespus de frumos.
Poate că, într-o bună zi, am să-l întâlnesc pe acest Eufemius.
Cu părere de rău, n-ai să-l întâlneşti.
Eu şi cu Halfdan l-am mâncat.
- L-aţi mâncat? - Fără voia noastră.
Pricepe că multe sunt anapoda în lumea aceea.
Poate că, într-o zi, ai să vezi cu ochii tăi.
Ăsta e locul. Aici vom sălăşlui.
Ce-i aici? Noua noastră aşezare?
Nu văd nicio casă! Pesemne că glumeşti.
Nu priveşti. Ăsta a fost baiul tău de când am pornit încoace, Eyvind.
Nu ştii să priveşti.
Văd foarte bine totul, cu propriii ochi!
Nu mă las păcălit.
Văd doar... nimic!
Unde e casa ridicată de zei? Aici nu e!
Ai merita să-ţi retez blestemata de căpăţână, Floki.
Vedeţi? Acesta e tărâmul lui Loki şi al uriaşilor.
E tărâmul răului!
Priviţi cum ţâşneşte apa clocotită! Pesemne că iadul e aproape.
Nu mai vorbiţi ca proştii.
E apă pe care zeii ne-au încălzit-o ca să ne ajute.
Aici ne-am putea spăla veştmintele şi am coace pâine.
Pe cine n-ar bucura un codru de pâine caldă?
Văd că te trage aţa la ea.
Fii fără grijă, nu sunt geloasă. Mi-a trecut.
Văzând că nu vii din Anglia, am ştiut ca iubirea s-a sfârşit.
Voiesc doar să-mi făgăduieşti că ai să te îngrijeşti de copii.
Îţi făgăduiesc, Torvi.
Mereu mă voi îngriji de tine şi de copii.
E pentru tine.
De ce nu i-o dăruieşti altcuiva?
Fiindcă voiesc să o ai tu.
Îţi mulţumesc, bunule Bjorn.
Ce este?
- O vreau. - Nu ştii nimic despre fata asta.
Întreabă-l pe rege.
- Şi cu Torvi cum rămâne? - S-a isprăvit.
Du-te.
Feciorul meu ar pofti să se culce cu fata ta.
Torvi?
Nu-i nimic. Pricep.
Se pare că, până la urmă, nu mi-a fost dat să-mi fie bărbat.
- Nu. - Nu dau vina pe Bjorn.
Nu. Cu toate astea, i-ai adus pe lume copiii.
Copiii pier. Toţi pierim. Să nu ne agăţăm de cele pieritoare.
- Eşti tare înţeleaptă, nu-i aşa? - Nu.
Nu.
- Dăruieşte-i asta lui Margrethe. - Nu.
Ţi-a picat cu tronc Torvi?
Nicidecum. Mi-e milă de ea.
Când ţi-e milă de cineva, nu e musai să o pupi pe gură.
N-avem timp de joacă.
Vine sfârşitul lumii. Ivar şi Harald se apropie.
E musai să ştim pentru ce luptăm.
- Să ştim de ce luptăm. - Aşa e.
Lagertha s-a arătat nevolnică. Să luptăm oare pentru una ca ea?
- E regina de drept a Kattegatului. - Nu, a ucis-o pe regina de drept.
Ce grăieşti?
Nu te lupta cu Ivar. De ce ai face una ca asta?
Lasă-i să vie, lasă-i s-o dea jos de pe tron.
Nu le sta în cale.
Eşti fratele cel mare. Dacă l-ar ucide pe Bjorn...
tu ai ajunge riga Kattegatului,
iar eu aş ajunge regină.
Neaşteptată soartă pentru o roabă, să ajungă regină.
- La asta râvneşti? - Da, Ubbe, la asta râvnesc.
E pofta ce-o poftesc.
După atâta amar de vreme, încă mi-e dor de Ragnar.
Îmi amintesc adesea de zilele când munceam pământul.
Nu mai eşti cea de odinioară.
Poate că, într-o bună zi, m-aş întoarce la munca pământului,
să duc un trai simplu,
să privesc răsăritul dimineaţa şi apusul la vremea serii.
Meriţi cu prisosinţă. Ştiu că n-ai avut o viaţă uşoară.
Fiindu-ţi fecior, sunt tare mândru de tine
şi de cele pe care le-ai împlinit.
Riga Harald a răpit-o pe Astrid şi a dus-o departe.
Şi ei îi port dorul. Viaţa mea e plină de cei dispăruţi.
Grăieşti de parcă s-ar apropia sfârşitul lumii. Nu-ţi stă în fire.
Lagertha nu priveşte în urmă. Dă piept cu ce are să vie!
Ştiu că aşa vei face şi acum.
Căci se apropie războiul şi va fi precum Ragnarokul.
Ivar va fi asemenea Lupului Fenrir, cu văpăi în priviri.
Şi va căuta să despice cerurile!
N-ai vrea să pierzi una ca asta, aşa-i?
Nu, aşa-i. N-aş vrea să pierd una ca asta.
Vom lupta contra fraţilor tăi. Aşa-i?
Aşa e.
Poate şi contra fratelui meu Bjorn, de se întoarce din călătoriile lui.
Te înspăimântă fraţii tăi?
Nu. Poate doar Bjorn, puţin.
Nu are multă isteţime, dar e straşnic luptător.
I se spune Braţ-de-Fier.
Şi muierea, cea care ţi-a ucis maica?
Lagertha?
Am jurat s-o dau morţii. Ştie c-am să-mi ţin făgăduiala.
Dar încă nu ştie cât de amarnic îi va fi sfârşitul.
- Unde vă veţi lupta? - Nu ştiu.
Poate că se vor fereca în Kattegat, cetatea cea mare.
Ar face o mare prostie.
Poate mă ajuţi să pun la cale o strategie.
Ai avea încredere în mine, deşi nu mi-ar păsa cine-ar învinge?
Tu voieşti să învingi, văd asta.
Şi îmi place să fiu alături de cei ce vor să învingă.
Cui îi pasă ce fac pe urmă?
Adevărul e că voi lupta pentru tine fiind cât se poate de încredinţat...
...că asta e voia Domnului,
că fac parte dintr-un plan mai presus de înţelegerea mea.
Înseamnă că eşti ca noi şi crezi în ursită.
Nu, cred că am liber-arbitru.
Aleg să lupt pentru tine.
Dacă aşa ţi-e ursit, alegerea ta n-are rost.
Dreptul tău de a alege e doar o amăgire.
Nu ştiu.
Ce zici?
Nu ştiu dacă, atunci când am trecut de partea ta,
aşa mi-a fost ursit sau aşa am hotărât eu.
Ce mai contează?
Te căutam. Nu ştiam pe unde umblai.
Nu e musai să stau mereu cu tine.
Fireşte că nu, dar voiesc să ştiu unde eşti.
Îmi eşti nespus de dragă.
Am văzut că ţi-e rău. Eşti bolnavă?
Trag nădejde că nu eşti bolnavă.
- Nu cred că sunt bolnavă. - Şi-atunci?
S-ar putea să fi rămas grea.
Pe toţi zeii! Ai rămas grea?
Da, e cu putinţă.
- Sunt fericit peste poate! - Mă bucur.
Nu plânge! E o veste de necrezut!
Mai întâi mi-am găsit muiere, apoi aflu că-mi va dărui un prunc.
Nu mai plânge, Astrid!
Sunt cel mai fericit bărbat de pe tărâmul oamenilor!
De ce nu li te arăţi şi lor aşa cum mi te-ai arătat mie?
Vor să creadă. De aceea i-am ales.
Au trebuinţă doar de un semn.
Simţi cum mişcă?
- Ai un prunc în pântec? - Nu-l simţi?
Ba da. Ba da!
Cel dintâi prunc din Lumea Nouă.
Ce-i cu tine?
Am să fiu tată! Noroc!
Noroc!
Voiesc s-o iau de soaţă pe fiica ta.
- Face mai mult decât ai oferi tu. - Ştiu.
Aşa că am să ofer mai mult decât am.
Prea bine. Dacă voieşte şi ea.
Snaefrid?
Noi, cei de la miazănoapte, avem un obicei aparte.
Scopim pe jumătate renii.
Dar nu tăiem boaşele din punguţa lor.
În loc de asta, bărbaţii priponesc bine renul,
iar femeile mestecă boaşele în interiorul punguţei.
Grăieşte-mi, Bjorn, credeai că aşa se cunună laponele?
Pun rămăşag că ai crezut că aşa e obiceiul la noi.
De aceea m-ai lăsat să te leg.
I-am spus tatei că te vreau de bărbat de cum am pus ochii pe tine.
Poate că n-am să-ţi mestec boaşele.
Dar va trebui să-ţi dai silinţa.
Laponii sunt vârtoşi ceasuri de-a rândul.
E o încântare să vă văd trebăluind împreună.
Acesta mi-a fost visul, să creăm o lume de altfel,
în care toţi să fie egali între ei şi să contribuie egal la comunitate,
după priceperea lor,
iar bolnavii şi răniţii să fie îngrijiţi de toţi deopotrivă.
Vom împărţi cinstit pământul şi vor plăti biruri doar cei ce pot,
ca nimeni să nu se simtă nedreptăţit.
Vom avea un loc de întâlnire şi vom alege un sfat,
care va judeca fiecare pricină în parte.
Nu va mai fi nevoie să ne facem dreptate cu topoarele.
Nu. E un loc nou, o nouă ţară.
E musai să încercăm să fim mai buni, să fim altfel decât eram.
Toate bune şi frumoase, Floki, dar cine ne va conduce?
Nimenea. Ne vom conduce noi înşine.
Nu te cred, Floki, nicio clipă.
Ştiu foarte bine că tu voieşti să ne conduci.
Voieşti să fii rigă. Adevărat grăiesc?
Nu tăgădui. Râvneşti să fii rigă.
O privelişte pe cinste!
Şi grăitu-mi-a Domnul:
"De la miazănoapte, o mare năpastă se va abate asupra tuturor."
Englitera nu mai avusese parte de atâta groază.
Şi prima navală a fost aici, la Lindisfarne.
Dacă Athelstan, tânărul călugăr, se afla aici la acea vreme,
lucra în scriptoria asta, aşternând cuvintele Domnului.
Ori picta icoane, fără să-şi pună numele pe ele.
Chiar şi marii pictori recunosc că talentul vine de la Domnul
şi că operele sunt întru slava Lui, nu a lor.
Nu l-am cunoscut nicicând pe Athelstan,
dar am auzit că era cumsecade şi smerit.
Nu ştiu multe despre el.
Ştiu doar că în acea zi, socotită de unii Ziua Judecăţii,
mulţi călugări au pierit.
Alţii s-au înecat încercând să scape de vikingi.
Dar pe unii i-au luat cu ei şi i-au vândut ca robi.
Se spune că unul dintre ei s-ar fi întors aici.
Era apostat.
Se lepădase de Dumnezeu şi trecuse la credinţa păgână.
- O fi fost voia Domnului. - N-aş prea crede.
Nu înseamnă că n-a fost aşa.
Prinţe, cu voia dumitale, ce ţi-a fost acest călugăr?
O inspiraţie.
N-a fost răstignit ca apostat?
Ba da, dar a înviat din morţi.
De la el am crucea asta.
Dar, dacă nu l-ai cunoscut...
Mi-a fost dăruită de către Ragnar Lothbrok.
Ragnar Lothbrok?
El a condus năvala! Era întruchiparea diavolului!
Domnule abate, tot ce ştiu e că lumea nu e deloc simplă.
Binele şi răul există în toţi şi în toate.
Cu toţii suntem deopotrivă diavoli şi îngeri.
Te sfătuiesc să pomeneşti asta într-una dintre predicile dumitale.
Şi ar fi bine să folosiţi şi altă limbă decât latina.
Mulţi nu ştiu latineşte şi vă cred mai presus de ei,
deşi mi-ai zis că sunteţi smeriţi şi aduceţi slavă Domnului.
Puteţi aduce slavă Domnului şi în engleză.
În felul ăsta, poporul va împărtăşi iubirea voastră de Dumnezeu
şi se va bucura să afle ce scrie în ceasloavele voastre.
E doar o părere.
Şi s-a arătat din cer un semn mare,
o femeie înveşmântată cu Soarele, având Luna sub picioare,
şi pe cap purta cunună din 12 stele.
- Cine e femeia? - Fecioara Maria.
Maica Domnului lisus Hristos.
De era fecioară, cum de era şi maică?
- A fost minune. - Se vede treaba.
Nu sunt multe minuni şi în religia voastră?
Cum e şarpele ce ţine marea în puterea lui?
Nu e minune, ci adevărul.
Pe când pescuia, din întâmplare, Thor a prins şarpele.
Şi amândoi s-au încleştat într-o mare luptă.
Îmi închipui.
Luna e muiere.
E adevărat.
Dar nu e o muiere în care să ai încredere.
E o muiere parşivă, care-i scoate din minţi pe bărbaţi.
Le promite că-i va iubi şi le va împlini poftele,
iar apoi se răzgândeşte şi îi înşală, se duce cu alţii.
Pricepi la ce mă gândesc?
Chibzuieşti ca nu-s de încredere, că făgăduielile mele sunt deşarte.
Că voi fi nestatornic ca Luna.
Din câte ştiu, se-ntâmplă.
De mă vei da morţii pe dată,
n-ai mai avea plăcerea de a te convinge că aveai dreptate.
Heahmund, eu nu voiesc să am dreptate.
Voiesc să cred în tine.
Voiesc să cred că, pe lumea asta,
e cineva care nu minte, nu înşală şi nu-şi iese din vorbă niciodată.
Care e mereu mai presus decât alţii.
Eu sunt acela, Ivar. Poţi să crezi în mine.
Rămâne de văzut.
Suntem tot mai mulţi. Asta-i bine.
Au venit fraţii noştri, danezii!
Unde le ieşim în întâmpinare?
Se vor aştepta să ne apărăm dinspre mare.
- Prin urmare, nu vor ataca pe mare? - Nu cred.
Din câte ştiu, Ivar nu face niciodată ce te-ai aştepta să facă.
Şi cum facem?
Dacă Ivar ar năvăli pe uscat, i-am putea ieşi în întâmpinare.
Şi am alege locul care să ne convină.
Întocmai. Lui Ivar îi place să iscodească locul bătăliei,
ca să tragă foloase din tot ce se află acolo.
Dacă îl împiedicăm, avantajul e al nostru.
Ne trebuie copaci. Laponii sunt iscusiţi în codru.
De năvălesc de la răsărit, să-i lovim pe Muntele Retezat.
Şi ar mai fi ceva.
În isteţimea lui, dacă Ivar năvăleşte pe uscat,
îşi va lăsa nepăzite navele.
Da, şi când îi vom lovi, îşi va aminti de asta
şi va trebui să lase în urmă o mare parte din oastea lui
şi din oastea fratelui meu...
...ca să nu îi ocolim şi să ajungem la nave înaintea lor.
Îmi place planul ăsta. Cu cât năvălesc cu mai puţini...
Cu atât ne cresc şansele de izbândă.
Pe de altă parte, s-ar putea ca Ivar să se fi gândit la astea.
Şi atunci?
Şi atunci va ataca pe mare cetatea Kattegatului,
iar noi nu vom fi aici s-o apărăm.
Va cuceri Kattegatul fără să tragă sabia din teacă.
E musai să alegem. Şi cred că Bjorn are dreptate.
Tată, venit-am aici în căutarea ta.
Nu eşti aici, dar nu îmi fac griji,
căci eşti pretutindeni, mai ales în inima mea.
Cred că eşti aici chiar acum,
privind in jos şi râzând de nerozia feciorului tău.
Ştiu că ai fost smerit, tată...
Dar nu făgăduiesc că am să-ţi calc pe urme,
căci nu smerenie îmi doresc.
Aş voi să rostim împreună "Tatăl Nostru",
tu şi cu mine.
Tatăl Nostru care eşti în Ceruri, sfinţească-se numele Tău,
vie împărăţia Ta, facă-se voia Ta, precum în Cer, aşa şi pe Pământ.
Pâinea noastră cea de toate zilele dă-ne-o nouă astăzi...
Tată...
Şi iartă greşalele noastre,
precum şi noi le iertăm greşiţilor noştri.
Nu ne duce pe noi în ispită şi ne izbăveşte de cel rău.
Acum şi pururea şi în vecii vecilor, amin!
E vremea.
Sfârşitul lumii noastre a venit.
Traducerea & Adaptarea: Rambo Media Ltd
ENJOY!!!! Nu rataţi episodul de mâine!!!
by LiviuBoss