EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Nej, Cooler, det är jag. Det är Chip.
Du måste komma över hit på en gång. Jag behöver lift.
Förlåt att jag väckte dig. Förstörde jag dina planer?
Det är lugnt. Tanten ville typ köpa kaffe och skor åt mig.
Tack ändå.
-Vad är det för kris? -Jag måste få tillbaka London.
-Hon har åkt hem. Norrut. -Okej.
-Varför åkte hon hem? -För att "ta hand om oavslutade affärer".
Fan. Jag sköter snacket, okej?
-Hej, vi har en kris. -Vi håller på, George. Vi fixar det.
Nej. Dennis är utslagen.
-Va? -Ja, på Penmar.
-Jag ska åka dit nu för att gripa honom. -Fan.
Om inte du åker dit först och städar upp din röra.
Hur är det här mitt fel?
Du bad Dennis om att bli din sponsor. Du utnyttjade honom.
-Du ville att han skulle prata med Rosa. -Så nu tänker du låta Dennis drunkna?
Ja. Jag vet inte.
Vi har pratat med George. Vi ska hämta...
...det där. Hallå, Dennis!
D?
-Va? Vad fan vill du? -En kopp kaffe. Kom igen, jag bjuder.
Nej, jag pratar inte med dig. Det är över mellan oss. Hej, Cooler.
-Hej, hur är det? -Var inte dum. De tänker gripa dig.
-Jaså? Fuck the police! -Det där hjälper inte.
Kom inte hit! Jag har en kratta och är inte rädd för att använda den.
-Hör på mig, Dennis. -Nej. Ge hit!
-Det är min kratta! -Ta hans ben.
Nej, då får jag hans paket i nyllet.
-Ta hans jävla... -Min mobil!
-Va? -Min mobil.
-Var är din jävla mobil då? -Där.
-Där är den. -Jag vet inte.
-Var då? -Bredvid din fot.
Du är så nära!
-Jävla mobil. -Okej.
-Vem ska kratta där? -Du, skitstövel! Du har ju en kratta.
-Kom igen. -Säg inte så.
-In i bilen, Dennis. -Han har ben som ett monster.
-Kom igen. -Chip!
Kom igen.
-Det ser rätt mysigt ut. -Ja.
Tack.
Oj. Dennis är en riktig liten kissekatt.
Fan. Nu måste jag vänta ut det och åka med honom till ett möte.
Men London då?
Nej, jag får ta hand om Dennis. Det är viktigt.
Han mår bra. Han måste bara nyktra till.
-Jag vet inte... -Grabben.
Vi är tillbaka innan han ens har vaknat. Du måste få tag i tjejen.
-Okej. -Ja!
Den här radion är skit!
Hela den här bilen är skit! Det är...
-Mår du bra? Du verkar spänd. -Ja, jag är spänd.
-Är allt bra mellan dig och Alex? -Ja. Det är bra.
Har ni bråkat?
Jag vaknade i morse och tänkte: "Jag har fru och barn
och ett vackert hus,
och det trots att jag inte uppnått nåt på 15 eller 20 år.
Nu är jag här. Jag har allt."
Är inte det bra? Det är väl vad du ville?
Jo, men när man har väntat så länge på nåt
och när man till slut får det, så tänker man, typ...
-Vill du inte ha det? -Eller...
"Är jag redo för det?"
Fan, Chip. Jag har folk som är beroende av mig.
Folk som...
...jag är beroende av.
Ingen är redo för nånting, Cooler. Du måste bara köra på.
Kom igen. Det är du bra på.
Tack. Men ärligt talat var det inte alls planerat.
-Hur har du sovit? -Jag var trött.
Det var väl skönt att sova i din gamla säng?
Ja.
Jag förstår.
-Du var tvungen att försvinna ett tag. -Ja.
-Det är så skönt att du är hemma. -Det är skönt att vara hemma.
Vad vill du ha till frukost? Du måste äta nåt.
-Du har en lång dag framför dig. -Kaffe.
-Okej. -God morgon.
-Sov du bra, vännen? -Hon sov jättebra.
Ja, jag sov rätt bra.
Förlåt, jag måste svara. Det kan vara Alex.
Hallå?
Ja. Jag ska fråga min andrepilot.
Ska blommorna skickas till kyrkan eller huset?
-Vilken kyrka? -Ja. Jag tänkte samma sak.
Huset, tack.
Det där är Londons mobil.
Fan också. Stanna!
-Vad är det? -Samtalet var till London.
Kyrkan, blommorna,
de "oavslutade affärerna" som Karel nämnde,
att hennes före detta fästman ringer...
Hon ska fanimej gifta sig!
Lugna ner dig. När träffade hon den här nya fästmannen?
Han måste vara nåt särskilt om han bänkar dig.
Hon var förlovad innan vi träffades.
Hon måste ha gått tillbaka till honom när allt gick åt helvete.
Åh, nej! Det här är en katastrof!
Vänd bilen. Vi åker tillbaka till Venice.
Men vi åkte ju iväg för att du skulle få tillbaka London.
-Ja, men det var innan jag listade ut... -Vi måste bara snabba oss dit.
-Och säga vadå? -Vad du vill.
Hitta på eftersom. Du är ju Chip. Allting är enkelt för dig.
Du måste bara visa henne vilken bra kille du är.
Fan också.
-Vi borde nog släppa ut Dennis. -Visst ja.
-Vad håller ni på med? -Kör dig till ett möte.
Va? Var är vi?
Vi tar en vacker omväg.
-Kom igen, hoppa in i bilen. -Vad fan pågår?
Det är en hel grej. London ska gifta sig.
Chip ville inte rädda henne, men jag inspirerade honom.
Cooler! Kom igen.
Hur mår ni? Känns allt okej?
Då får jag försöka lösa det. Först stretchar vi lite.
Vi börjar här nere. Och...
...vidare åt höger.
Res er, lugnt och fint. Och...
Ursäkta, sir. Det här är en dansklass.
Okej, tjejer.
Fem, sex, sju, åtta. Framåt. Lugnt och fint.
Åt sidan.
Och höfter.
Åt sidan och höfter.
Och snurra. Kom igen. Höfter.
Och variera!
-För helvete! -Och framåt.
Han har kollapsat förut. Strunta i honom.
Dansa vidare, är ni snälla. Framåt.
Höfter.
Vad tänker du göra? Ska du bara dyka upp
och snällt be henne att följa med dig tillbaka till Venice?
Och sen då? Ska hon bo i nåt som knappt är ett hus
och leva med dina lögner i fem år till
innan åldersskillnaden verkligen visar sig?
Sen måste hon åka hela vägen hem och be mannen,
som hon nu har lämnat vid altaret två gånger, om att ta henne tillbaka
och ge henne nåt som liknar ett liv? En avlägsen chans till lycka?
Vill du åka i bagageluckan igen?
Besvärar det dig inte
att allt du har, det här förhållandet, är baserat på en enorm lögn?
-Som din jävla vinbutik? -Jag är färdig med det. Jag...
Nej, lögner är inget för mig. Jag klarar inte av det.
Det är inte så lätt som det ser ut.
Tänker du nånsin berätta för London att du inte dödade hennes bror?
Sanningen kommer alltid fram. Du lärde mig det.
Och när den gör det, då är allt över. Det kommer att krossa henne.
Kompis... var det inte du som dödade Londons bror?
När hände inte det?
Jag pratade precis med kyrkan och blommorna är inte där.
De ska vara i kyrkan.
Men jag är i huset, och blommorna är inte här.
Vi har inte ett hus i Santa Monica.
Vadå?
Vad sysslar du med? Du har ju en halv tank kvar.
Mätaren är trasig. Den rör sig aldrig.
Hur vet du när du behöver tanka då?
Det är typ en känsla. Men det är inte hundraprocentigt.
Tror ni att de säljer byxor där inne?
-Vanlig eller premium? -Primo.
-Vanlig bensin. -Kan vi ta hälften av båda?
-Bensinens Arnold Palmer. -Det vore 2/3 och 1/3.
-Det han sa, då. -Okej. Två tredjedelar vanlig?
-Fan också. Vilket är isteet? -Den vanliga.
Vi måste ta med oss en present. Oinbjudna och tomhänta blir helt fel.
Kan du köpa det här åt mig? Jag betalar tillbaka när jag hittar mina byxor.
-Visst. -Tack.
Hej... April. Kan jag få toalettnyckeln?
Ja.
-April är cool, va? -Ja.
Kan jag få min mobil? Jag måste spärra mina kort.
-Här. -Tack. Och tack, April.
Där var den.
Skit också.
Skit också!
Helvete.
Hej, London. Det är jag, Dennis.
Jag vet inte om du har lyssnat på meddelandet jag tydligen lämnade igår.
Du kan ignorera det, oavsett vad jag sa.
Om du får det här först får du gärna radera det utan att ha lyssnat på det.
Upptaget!
Vill du ha?
Visst.
Välkommen till första mötet...
...med bensinmackens toalettgrupp...
...som är en del av AA.
Gulligt.
Finns det nån här vars liv har blivit ohanterligt och som vill sluta dricka?
Hej, jag heter Chip och jag är alkoholist.
"Hej, Chip!"
Jag började nyss dricka igen.
Jag ljög för mig själv om att jag inte är alkoholist.
Och när jag gjorde det förstörde jag hela mitt liv.
Det värsta är...
...att jag sårade mina närmaste vänner.
Du hade rätt, Dennis.
Jag är alkoholist.
Vet du vad? Jag tror inte att det är ditt största problem.
Ljuger du för att du dricker, eller är det tvärtom?
Vet du vad?
Jag var där.
Jag körde inte.
Men det var mitt fel att Tilly inte höll ögonen på vägen.
Hans huvud krossade vindrutan.
Jag såg hur ambulanspersonalen försökte rädda livet på honom.
Jag var där.
Jag var en del av det.
Bandet mellan mig och London, det är äkta.
Jag kan nog hjälpa henne.
Och jag tror att hon kan hjälpa mig.
Du kan inte leva med den lögnen och vara nykter.
Och jag kan inte ha dig i mitt liv om du dricker.
Jag vet.
Kom nu.
Nej.
Jag tänker inte lämna dig här.
Du vet att det här inte förändrar nåt mellan oss, va?
Ja, jag vet.
Jag fattar.
Jag säger inte det här som en dotter som förlåter dig, för det gör jag inte.
Det här säger jag för att jag är en hygglig människa.
Du borde nog börja motionera.
Håll dig till det programmet.
Ja, jag förstår.
Vi har ett gym på stationen, men...
Killarna retar mig, så jag går inte dit så ofta.
-Rosa. -Vadå?
Jag vet vad du tycker om mig.
Jag fattar. Jag accepterar det och kan inte förändra det.
-Men döm inte andra för det. -Som Dennis, menar du?
Ja, jag menar... Inte specifikt Dennis, men...
Du kan hitta nån bättre.
Hallå?
De är inte här. De har åkt till kyrkan. Kom igen, snabba er.
Vad fan är det?
-Jävlar. Bensinen är nog slut. -Men vi stannade ju på macken?
Mina pengar räckte bara till barnkläderna.
-Förlåt. -Fan också.
Spring.
Va?
Spring, din jävla idiot.
Åh, det här är så spännande. Det är som en scen ur en bok.
TILL MINNE AV JOHN MANN 1983 - 2006
-Amen. -Amen.
Chip?
Ja.
Chip?
Jag...
Jag visste inte att det...
Jag kom hit för att jag trodde att...
För jag...
Jag borde inte vara här. Jag...
Jag vill att ni ska veta att jag ångrar det som hände.
Ni förlorade en son...
...en bror...
...en vän.
Jag kan inte ens tänka mig hur det känns. Men jag tänker på honom...
...på John, hela tiden.
Jag vet att ni också gör det. Förlåt...
Jag har inte rätt ord eller...
Jag vet inte hur jag kan göra nåt bättre.
Jag går nu.
Stanna.
Jag vill att du får träffa min son.
Ursäkta. Hur står det till?
Först var det ett bröllop, sen en minnesgudstjänst.
Det är en intensiv berg-och-dalbana. Det får en att tänka på livet.
Vin?
Nej, tack.
Jag visste inte att du rökte.
Det gör jag inte. Jag håller på att lära mig.
-Förlåt, jag visste inte vad jag... -Det är...
Jag tror att det hjälpte, på nåt konstigt sätt.
Du...
Du har några meddelanden.
Åkte du ända hit för att ge mig den här?
Nej, inte bara därför.
Jag kom hit för din skull.
Dennis har lämnat ett meddelande.
-Jaså? -Ja.
Hallå? London? Hej. Är du där?
Det är jag, Dennis.
Förlåt att jag ringer så sent. Eller, jag vet inte vad klockan är,
men du behöver få veta nåt.
Jag ville berätta det förut, men du och Chip var ihop
och Chip och jag var vänner, men nu spelar det ingen roll.
Du har rätt att få veta sanningen, och trots att det här kan sabba allt...
Jag gillar dig fortfarande, London. Vi hade kunnat bli ett bra par
-om Chip inte hade svept in... -Vänta, va?
Dennis går igenom en grej just nu.
Mår du bra?
London...
Den kvällen...
När din bror dog...
...var jag inte ensam i bilen.
Jag vet. Tilly var också där.
Det var hon.
Det var inte jag.
Det var Tilly.
Det var Tilly som körde.
Jag dödade inte din bror. Jag är ledsen.
-Va? -Det förändrar inte
hur jag känner för dig, men jag...
Jag måste släppa taget om lögnen.
Inte bara för min skull, utan för din också.
Du förtjänar att veta sanningen, och...
Tack.
London, jag älskar dig så mycket, och jag vill vara med...
Du borde nog åka nu.
Det är långt till Venice.
Du, D.
Ja?
-Jag pratade med London. -Jaså?
Jag är ledsen.
Jag är också ledsen.
För att...
...jag svepte in.
Tack, men jag tror inte att jag var hennes typ.
Jag var nog inte heller det.
Du fick deras blommor som jag skickade.
Alex?
Jag vet att det här kanske känns lite förhastat, men...
Vill du göra mig den äran
att tillåta mig att fråga om du vill bli min flickvän?
Okej.
Kära Alex, var snäll och bli min flickvän.
Ja.
Hej.
Har du tid?
Vill du följa med in?
Undertexter: Teresa Landström