Tidigare i säsongen:
- Upp, upp... - Och iväg.
Jag är M'gann M'orzz, Mars sista dotter.
- Jag ville vara din vän. - Du är min vän.
- Jag åker hem till Mars. - Farväl, miss Martian.
Han är alltså från Daxam, Kryptons systerplanet.
- Jag heter Mon-El. - Daxam är förstört.
Jag vill bli en superhjälte. Jag vill hjälpa dig.
Jag har aldrig känt så här för nån.
Kara och jag är ihop, och ja, det är grymt.
Det här är mina föräldrar. Drottning Rhea och kung Lar Gand av Daxam.
Jag vill inte vara er prins.
Krypton har tagit allt från mig.
- Vi kommer att gå vidare. - Nej. Du svek mig, älskade.
Tack för att du kom, mamma.
Välkomna till Nya Daxam.
Det är Cat Grant. Jag har varit borta ett tag, men nu är jag tillbaka.
Trodde du att du hade vunnit?
- Stålmannen? - Det här är min planet.
Det här är mitt folk.
Jag tänker inte låta dig skada dem!
Vad har du gjort med honom?
Jag sa ju att spillrorna av din planet regnade ner på min.
Men det var inte bara grön kryptonit.
Jag kan skada er art på fler sätt än att bara försvaga er.
Silverkryptonit. Din kusin är väldigt lik dig.
Vårdslös. Korkad. Kastar sig huvudstupa in i faran.
Det var den optimala fällan.
Kal. Det är jag. Kara.
Han ser inte dig.
- Han ser sin värsta fiende. - Du borde ha hållit dig borta, Zod.
Ditt lik kommer att ligga vid mina fötter, Kal-El.
Den här planetens invånare kommer att knäböja för mig.
Kal. Lyssna på mig.
Du är hans ärkefiende, Supergirl. Den person han fruktar mest.
Du vill ta allt ifrån honom.
Den här gången tänker han inte tveka.
Den här gången tänker han skydda sin planet.
- Nu... - ...stoppar jag dig för alltid.
Var inte rädda.
Jag ska förgöra din värld.
Rör dem inte!
Håll er lugna! Rör på er!
- Vad är det där? Kanonen? - Nej, nåt annat.
Systemet känner av stark kryptonitstrålning från centrum.
Herregud. Kara.
Vad i helvete?
Jag ska döda alla du älskar!
Du måste kämpa emot!
Det ordnar sig. Jag är här. Jag är här.
Vi kan väl ligga kvar lite till?
- Hur länge då? - Till i morgon.
Okej, morgondagens kvinna.
Du har alltid på dig det här. Det är jättevackert.
- Det var min mammas. - Jaså?
Ja. Hon gav det till mig dagen då jag lämnade Krypton.
Jag hade precis sett lille Kal-El skjutas ut i rymden.
Vår värld rasade samman, och mitt i kaoset-
-tittade hon på mig, log och sa-
- att så länge jag bar det här, så skulle jag aldrig vara ensam.
Att hon skulle vara hos mig i mina drömmar.
Jag vet att vi inte kan ligga kvar hela dagen, men bara lite till.
- Men du är ju inte här, Kara. - Va?
Du är i fästningen.
- Hej. Det är ingen fara. - Vad hände?
Du tuppade av, sen vaknade du, flög hit oss och tuppade av igen. Lugn.
- Det känns som om... - Du blev slagen av Stålmannen?
Flera gånger.
Kal.
Kara?
Vad hände?
Det där schackbrädet har funnits i vår familj i flera generationer.
Ska du skälla för att jag är respektlös mot klenoderna-
-eller för det som händer där ute?
Hur kunde du låta den där kvinnan lura dig?
Jag lärde dig att tänka kritiskt.
Nej, du lärde mig att tvivla på mig själv.
Att söka bekräftelse från andra. Så mycket att jag tog den-
- från den första mentorn som erbjöd mig det.
Förlåt mig. Jag menar det, Lena.
När du besökte mig i häktet-
- ville jag verkligen bli en bättre mamma.
Men varje gång jag har fått chansen att välja dig framför nåt annat...
...så har jag valt nåt annat.
Grattis till att ha varit ärlig för första gången i ditt liv.
Jag har rättfärdigat fruktansvärt beteende för en ädel sak.
Jag hade rätt.
Hotet var verkligt.
Men jag kanske satte min tillit till fel barn för att avvärja det.
Portalen du utvecklade var genialisk, Lena.
Om du kunde göra det-
-kanske du kan göra nåt med den här.
Från Lex valv?
Han tillverkade den för att stoppa Stålmannen.
- Fungerar den? - Du måste anpassa den.
Om du kan göra det, blir du Luthern som räddade världen.
Silverkryptonit. Det var nåt nytt.
Jag trodde att jag slogs mot Zod.
- Men den gjorde mig inte svagare. - Kanske.
Nej. Jag hade min fulla styrka, men du vann ändå.
Jag är bara glad att vi båda lever.
Men vi måste besegra Rhea, annars ger hon sig aldrig.
Positronkanonen var det enda som tog sig igenom deras skepps sköldar.
Finns det nåt så kraftfullt här?
Inte ett vapen. Men jag kanske har nåt vi kan använda mot dem.
- Vadå? - Information.
Det borde finnas nåt i arkiven om de tidiga krigen mot Daxam.
Det här vore mycket enklare med Kelex.
Förlåt. Jag fick skjuta sönder honom.
Det gör inget. Men du är skyldig mig en ny robot.
"Dakkam Ur"? Det har jag aldrig hört talas om.
Det är gammalt. Men det kan fungera.
- Ja, ja, ja. - Kara!
- Mår du bra? - Mycket bättre nu.
Ni minns nog inte mig, sir. Hej.
Winn Schott, DEO:s egna geni?
- Kul att se dig, kompis. - Kul...
- Fint. - (Jag älskar dig.)
- Är det du som är ihop med min kusin? - Ja. Mon-El från Daxam.
Men inte som de andra från Daxam. De där mordiga.
Du måste vara en bra kille om hon har valt dig.
- Vad är det som händer här, Winn? - Just det.
J'onn är fortfarande medvetslös, men stabil.
Vi har fått ut alla daxamitiska soldater.
Vi kan ha hittat ett sätt att bli av med dem.
Hur då?
- Dakkam Ur. - Nej. Nej, nej, nej. Absolut inte.
Det är vårt enda alternativ!
- Vad händer? - Daxamiterna laddar upp sina vapen.
- De är på väg att anfalla igen. - Winn. Jag vill prata med Rhea.
Kanonerna är snart klara, min drottning.
Meddela mig så fort vi är redo att öppna eld.
Drottning Rhea av Daxam.
Jag, Supergirl, planeten jordens försvarare-
-åberopar den heliga riten Dakkam Ur.
Jag vill möta er ensam i strid inför gudarna.
Må mitt folks öde vila på mitt eget öde.
Hon har uttalat den heliga eden. Hur tänker ni svara?
Dakkam Ur.
Jag antar utmaningen, Supergirl.
Vi möts i strid om fyra timmar.
Daxam försäkrar dig om att det blir din sista.
Okej, vad hände nu?
Strålningen från skeppet minskar. De släcker ner sina vapen.
- Vad gjorde du? - Hon tänker avsluta det här.
Du vill använda en stridsritual som skapades av barbarer.
Den har funnits sen vi kröp ut ur grottorna med pinnar.
Om jag vinner, så åker hon. Då åker de allihop.
Då är de bundna av forntida lagar att lämna vår planet.
- Hon kommer inte att vinna. - Tänk om hon gör det?
Vet du vad som händer då?
Då får du se på medan hon tar över den här planeten.
Jag måste vinna. Och det gör jag.
Varför inte Stålmannen? Är det inte hans strid också?
Det är allas strid.
Men Kara besegrade mig. Hon är jordens försvarare.
Jag har inte tid med din rädsla. Du måste vara stark.
Snälla J'onn. Vakna. Vi behöver dig.
Det är sant. Du måste vakna.
- M'gann. - Dina vänner behöver dig, J'onn.
Den stora striden närmar sig.
Jag vet inte om jag är stark nog för att hjälpa dem.
Oroa dig inte. Allt kommer att ordna sig.
Vakna nu.
Tack och lov.
- Hej. - Var är M'gann?
Du har varit medvetslös i flera dagar. Du är förvirrad.
- Hon var här. - Nej. Hon är på Mars.
- Vad har hänt här? - Allt.
Det kan bli århundradets intergalaktiska duell-
- när Supergirl och Rhea av Daxam möts för att avgöra...
- Känn ingen press. - ...vår världs öde.
Vi måste få kontroll över det här.
Pappa björn!
- Kul att se dig på benen. - Borde du verkligen vara uppe?
Ni behöver all hjälp ni kan få. Alex berättade om duellen.
Du ska få allt du behöver. Men just nu måste vi hantera det där.
Du ska inte ha en publik av oskyldiga civila när du möter Rhea.
Tessmacher. Ring upp Snapper. Hans rapporter har inget bett!
Var är förstasidan, var är siffrorna och var fan är min latte?
Jag har skrivit i tolv timmar. Jag behöver koffein, kolhydrater och...
...Clark-snacks.
Och vad kan du vilja?
Jag ville bara hjälpa till, ms Grant.
Du älskar fara. Eller hur, Clark Kent?
Ännu ett skäl till att Lois var ett korkat val.
På tal om korkat. Du måste banka lite vett i din vän James Olsen.
- Jimmy...? - Han går runt...
...som Darth Vader och slåss mot skurkar.
Jag vill inte att rymdinkräktarna dräper honom med sina ljusstakar.
- Ni menar nog "ljussablar". - Och Darth Vader slåss mot de goda.
Strunt samma. Jag har inte sett "Stjärnornas krig".
Och Keira. Var tusan har du varit?
Nej, nej, nej. Du är anställd här som reporter.
Supergirl förbereder sig för sin karriärs största strid.
Jag tänkte att du kanske ville rapportera om det.
Ja, det är därför vi är här. Duellen mellan Rhea och Supergirl.
Supergirl går med på en exklusiv intervju.
- I utbyte mot...? - En förfrågan.
Hon ber att ni tonar ner den här... Hur ska jag uttrycka mig?
...sensationalistiska mediebevakningen.
Hur ska jag kunna göra det?
Folk har äntligen börjat kämpa. De gör äntligen nåt.
Supergirl vill inte att nån ska råka illa ut.
Jag vet ingen som bryr sig mer om folket än ni, ms Grant.
Återigen, Kansas, är du den ende som verkligen förstår mig.
Jag gör mitt bästa.
Okej, då.
Vad säger du, Keira? Är Supergirl redo för det här?
- Hon sa till mig att hon är det. - Bra.
Då sätter jag mina pengar på Stålflickan.
Spring iväg och säg åt Supergirl att alla hejar på henne.
Absolut. Trevligt att ses igen, ms Grant.
De där stora, gröna ögonen...
När han tar av sig glasögonen lovar jag dig-
-att han är ett vilddjur i sängen.
Jag hoppas att Rhea dödar mig.
Du anar inte vilka som vill träffa oss.
Självklart gör ni två en storslagen entré.
Nu är hon tyvärr som trevligast.
- Vad ville ni? - Min dotter kan rädda oss.
Min bror uppfann den. Den skyddar människor-
- genom att bestråla luften med kryptonit.
Den skulle ha gjort jorden obeboelig för er båda.
Tur att min kusin tog fast honom innan han fick den att fungera.
Tur för er att jag hittade den.
Jag tror att jag kan konvertera den-
- till att bestråla atmosfären med bly i stället för kryptonit.
Små mängder, oskadliga för människor.
Men atmosfären skulle bli giftig för daxamiter.
Utomjordingarna blir tvungna att åka härifrån, eller stanna och dö.
Alla?
De skulle aldrig kunna komma tillbaka. Inte Rheas son heller.
Mon-El får lämna jorden.
Vet du att han är ihop med Kara Danvers?
Sätt igång.
Vad ville Lillian?
Lillian och Lena har kommit på en plan B-
- för att bli kvitt daxamiterna om Kara inte vinner.
Det är en anordning som kan skicka ut bly i atmosfären.
Ingen daxamit skulle kunna leva på jorden.
Utom Mon-El, eller hur?
Mon-El kanske kan överleva lite längre än de andra.
Han har blivit utsatt för vår gula sol i några månader.
Om det inte finns nåt alternativ, så använder ni den.
Den här planeten ska inte lida på grund av mig.
Nej, vi kommer inte att behöva den.
Jag sa åt Lena att börja jobba. Men jag vill vara tydlig med en sak.
Vi kommer inte att behöva den.
Jag ska vinna över henne.
Din mamma kommer att få åka härifrån. För gott.
Agent Schott. Åk till L-Corp och hjälp Lillian och Lena Luthor.
Ja, absolut.
Jag tänker följa med dig.
- Du kan inte slåss i mitt ställe. - Men jag kan vara där med dig.
- Jag förstår om du vill... - Nej, gör det du.
Men jag behöver en sparringpartner, Kal.
Hjälp mig att förbereda mig till jag ska möta henne.
Det är bra. Bra.
Du lär dig snabbt. Jag lärde mig den där grejen på Warworld.
Vad är det?
Jag...
Det känns som om jag håller på att få precis allt jag nånsin har drömt om.
Familj, vänner, ett jobb jag älskar-
- ett helt ofattbart liv som superhjälte...
...och Mon-El.
Om jag vinner över Rhea får jag behålla allt det.
Men jag vet inte om det är möjligt.
Jag vet inte om det är möjligt att få allt man vill ha.
Det är det.
Men bara för att du har kämpat för det.
När jag slåss, oavsett vem motståndaren är, eller var jag är-
- så slåss jag för Lois. Hon finns alltid med mig här.
Personerna vi älskar är ytterligare en hemlig superkraft.
Ha honom hos dig.
Det är dags.
- Jag finns här för dig. - Jag vet.
Du tog visst med dig moraliskt stöd.
Du också.
När jag har besegrat dig-
- så lovar du att dina styrkor drar sig tillbaka?
Att den här staden, det här landet och den här planeten blir mina?
Jag lovar och svär.
Och om jag besegrar dig avbryter du din invasion.
Ni åker härifrån. För gott.
- För jorden. - För jorden.
Du gick med på Dakkam Ur. Skicka tillbaka dem.
Du vanärar dig själv inför gudarna.
De bryr sig bara om min seger.
Nej. Att förstöra den här staden är inte svaret.
En förstörd stad behöver en ny ledare som kan bygga upp den igen.
Sätt fart. Var en hjälte.
Kara är ensam.
Supergirl kan hantera Rhea. Vi måste hjälpa människorna i den byggnaden.
Vi?
- Du bestämmer här nu, Alex. - Ingen fara. Jag är här.
Du börjar bli trött.
Gör slut på mig, då. Slå mig. Det blir en present.
Är du beredd att ge upp?
Knappast.
På grund av ditt folk förgiftade kryptoniten hela min planet.
Jag har burit den med mig genom galaxerna.
Den är en del av mig nu.
Så sätt igång. Få mig att blöda.
Kan jag få den där...? Tack, Winn.
Jag fungerar rätt så bra i krissituationer... Gud!
- Vi ser det. - Jag gillar inte dig.
- Den är klar. - Slå på den. Vi kan stoppa det här.
Nej! Det får du inte.
- För mycket står på spel. - Nej!
- Du sa ju att den fungerade. - Ja. Supergirl har fjärrkontrollen.
Hon är den enda som kan slå på den.
Vi borde ringa DEO och be dem att hälsa Supergirl att den är klar.
Fort. Spring härifrån.
Ta fast förrädaren!
Förlåt, eller inte.
Stålmannen. Vi har oidentifierade föremål ovanför sjukhuset.
Jag är på väg.
Ta fast kryptoniern!
Det är värre än Myriad. Det trodde jag aldrig att jag skulle säga.
Ms Grant!
Han försökte i alla fall.
Ge upp, marsian.
- Du kom. - Du kallade.
- De följde efter dig. - Oroa dig inte. De är vänner.
Det slutar inte här. Jag ska ta Star City och Metropolis också.
Jag ska förstöra stad efter stad, tills hela din värld är borta.
Det här är mitt hem.
Och jag tänker skydda det.
Det spelar ingen roll om jag överlever eller dör.
Vi fortsätter bara att komma.
Supergirl!
De attackerar alla skolor, sjukhus och kommunala byggnader.
De tänker förstöra allt.
Jag är hemskt ledsen.
Äntligen.
Mon-El... Snälla. Rädda mig.
Som du räddade far?
Mon-El! Nej! Nej, snälla.
Jag tar dig till en säker plats. Jag ska rädda dig.
- Det är ingen fara. - Nej, sluta.
Alex! Gör nåt! Säg åt mig vad jag ska göra.
Det finns inget att göra, Kara. Hela atmosfären är påverkad.
- Hur lång tid har han kvar? - Några minuter, kanske.
- Det var värt det. - Säg inte så. Sluta.
Alex? Kan du göra en sak för mig?
- Du klarar dig. Så, ja. - Kara. Kara.
Nej. Säg ingenting. Du måste spara på krafterna.
Jag måste säga en sak.
Var jag än hamnar har jag blivit en bättre människa tack vare dig.
Du finns i mitt hjärta.
Jag lovar att vara den man som du såg i mig.
Jag lovar.
Du har gjort mig så lycklig.
Här. Här.
Ta det här. Det kommer att skydda dig.
Jag älskar dig.
Jag borde ha sagt det tidigare.
Jag älskar dig.
Okej. Du måste åka nu. Du måste åka!
Jag måste åka hem.
Jag vet.
Är det bra med dig?
Självklart.
Jag gjorde det rätta.
Du gjorde mycket mer än så.
- Jag hade inte klarat det. - Du behöver inte trösta mig.
Det gör jag inte. Jag är imponerad av dig.
Jag vill tro att om jag var tvungen att välja mellan Lois och världen...
Men jag hade inte klarat det.
Du är mycket starkare än jag.
- Än jag nånsin kommer att bli. - Tack.
Hälsa Lois från mig.
Jag är så glad att du är här, M'gann.
- Självklart. - Och du tog med dig en armé.
Jag är visst inte den enda vita marsianen som känner ånger.
Som inte håller med. Som kämpar.
Vi är många. Vi försöker förändra.
- Skapa en bättre framtid. - I den gamla världen och den nya.
Hur visste du att jag behövde dig?
Ditt medvetande ropade på hjälp.
Jag kände att du blev svagare. Du behövde mig.
Hoppas att inte bara plikten kallade.
- Kan du stanna? - Ett litet tag.
Vid ett tillfälle i år...
...var jag helt under isen.
Jag ångrade ett beslut som förändrade mitt liv.
Du tvingade dig in i mitt hem, la armarna om mig-
-och sa: "Jag är stolt över dig."
Det fick mig inte att må bättre just då-
-men det var nåt att hålla fast vid.
Jag är otroligt stolt över dig.
Vill du att jag ska sova över? Jag kan stanna så länge du vill...
Nej. Du ska vara med din flickvän.
Jag vill veta att ni två är lyckliga.
Jag vill detsamma för Winn och Lyra, J'onn och M'gann och Clark och Lois.
Det är inte som om alla andras värld har stannat upp.
Du behöver inte låtsas som det.
Vad behöver du nu?
Släpp aldrig taget om henne.
- Hon kommer över det. - Jag hoppas det.
Du. Jag känner systrarna Danvers. Ni är inte ömtåliga.
Vi gifter oss.
- Ursäkta? - Jag menar allvar.
Vi gifter oss. Snälla.
Lillian Luthor, ledare för organisationen Cadmus-
- tar på sig ansvaret för att ha tvingat bort daxamiterna-
-och räddat jorden.
Falska nyheter. Vilket skitsnack.
Vad är det som har hänt med ditt ansikte?
- Va? Har jag nåt...? - Den där ledsna minen.
Den ger dig små rynkor under ögonen! Keira!
Vår stad har blivit räddad från den där modehatande fascisten.
Varför ser du ut som om världen håller på att gå under?
Det är privat.
Medan ni har varit borta har jag haft ett förhållande.
Har Keira Danvers en pojkvän?
Ett år i en jurta och jag missar allt!
Hade en pojkvän.
För första gången i mitt liv tyckte jag verkligen om nån...
Älskade nån.
Men det fungerade inte.
- Gör det ont? - Som bara den.
Alla människor i min närhet har lyckliga förhållanden.
Jag trodde att jag också skulle kunna få det, men...
...jag börjar tro att det inte är meningen för mig.
Nej. Lyssna på en kvinna som har varit gift fyra gånger.
Det kunde ha blivit fem, men jag nobbade Rob Lowe.
Två gånger, faktiskt.
Det känns som om smärtan aldrig kommer att gå över.
Så sa jag om att föda barn också.
Men det gick över. Och det kommer att gå över.
Det som gör kvinnor starka...
...är att vi vågar vara sårbara.
Vi har förmågan att känna våra känslor på djupet.
Och vi vet att vi kommer att ta oss ut på andra sidan.
Förresten har du åstadkommit fantastiska saker i år.
Artiklarna. Slavmånen, utomjordings- registret, slagsmålsklubben...
Väldigt starka ämnen.
Och din stil... är inte så tokig.
Inte jättebra, men inte så tokig.
- Har ni läst dem? - Ja.
Ja. Det är 2017 och det finns wi-fi i Himalaya.
Men du, min kära, är ute på en hjälteresa.
Som Joseph Campbell skulle ha sagt.
Och ja, du har stött på ett hinder, men du kommer att ta dig över det.
Precis som jag skulle ha gjort.
Men du kommer förstås inte att ha på dig Louboutin-skor.
Senaste nytt: Två byggnader står i brand-
- i västra delen av stan. Brandkåren...
Just det... Jag glömde att jag måste göra en sak. Jag måste gå.
- För all del. - Tack.
Ge dem vad de tål, Supergirl.
35 ÅR SEN...
DAGEN DÅ KRYPTON GICK UNDER
Är allt klart?
Den borde överleva resan.
Den kommer att växa sig stark på jorden.
Och sen?
Sen kommer den att härska.