_
När jag var liten var min planet Krypton på väg att gå under.
Jag skickades till jorden för att skydda min kusin.
Men min kapsel kom ur kurs-
- och när jag kom hit var min kusin vuxen och hade blivit Stålmannen.
Jag dolde vem jag var tills en olycka gjorde att jag måste avslöja mig.
För de flesta är jag reporter på CatCo Worldwide Media.
Men i hemlighet jobbar jag med min styvsyster-
- för att skydda min stad mot utomjordingar och andra bovar.
Jag är Supergirl.
Detta har hänt... - Mor, far?
Du svek mig, min älskade. Jag är inte färdig med den här världen.
Lena Luthor? Jag har ett affärsförslag till er.
Vi vill inte skada nån.
Ni måste inte göra det. Ingen tvingar er att göra så här, ni väljer det.
Du och din vän valde att gå in på banken och ta folk som gisslan.
Men ni kan välja att lägga ner vapnen och släppa gisslan.
- Ni kan välja att inte skada nån. - Titta däruppe!
Inte ens Pretty Boy Floyd fick träffa Supergirl.
Det blir en kul historia att berätta i fängelset!
Supergirl, jag hade nästan lyckats övertala honom.
Och jag tog dig över mållinjen. Lagom till middagen. Vi ses.
- Tack. - Du behöver inte skämmas, Alex.
Första gången jag mikrade makaroner med ost fick de utrymma tre kvarter.
En överdrift, men jag har sett mindre skrämmande kärnexplosioner.
- Jag tycker mer om pizza än paella. - Jag med.
- Jag älskar skinka och ananas. - Det borde inte funka.
Vad säger ni om min flickvän? Bankrånarna noll, Supergirl två.
Varför behöver ni ens poliser i den här staden?
Han är från en annan planet och förstår inte det här.
Varför försöka övertala en buse när Supergirl kan tvinga ut honom?
Sjutton timmar av gammal hederlig gisslanförhandling helt bortkastad.
Du är väl inte arg för att jag tog busarna och fick ut gisslan?
- Jag hade fått dem att släppa folk. - Men nu sitter de i fängelse.
Om de inte använder Supergirl-försvaret.
Vissa brottslingar använder det för att åtalet ska läggas ner.
Övervåld, kontaminerade bevis och medborgargardesrättvisa.
Jag står för hopp, hjälp och medkänsla. Jag gjorde det jag måste.
Maggie menar nog att det du gör är fantastiskt när det handlar om...
Ett lila monster eller en cyborgmördare.
Men oftast kräver polisarbete mer finkänslighet.
Du bröt en mans arm och gav en annan hjärnskakning-
- när du hade slagit sönder taket på en känd byggnad.
Nu har taket ett Supergirl-stort hål.
Det kunde ha hänt mycket mellan ditt samtal och frigivningen av gisslan.
Ja, jag hade sönder några väggar, men jag fick ut alla oskadda.
Du kunde ha frågat. Du tittar aldrig innan du hoppar.
Eftersom jag själv är lite av en superhjälte-
- kan jag säga att ibland är det bättre att slå än att prata.
Ibland gör ord mer ont än slag. Jag har retat upp dig och ska gå.
- Gör inte det, Kara. - Tack för middagen.
Älskling! Ledsen.
Jag vet att du är arg, men jag vill att ni ska komma överens.
Kara och jag kommer överens, men jag har problem med Supergirl.
- Men fortsätt försöka. - Visst, för din skull. Vart ska du?
Jag ska be Kara göra detsamma. Hon är lika envis som du.
Rhea, jag har läst ditt förslag och har aldrig sett nåt liknande.
En apparat för transformation av materia är sensationellt.
Jag såg ditt Ted Talk om kvantteknikens framtid-
- och tänkte att det här kunde passa dig.
Det kan revolutionera resande, energi, säkerhet... Nästan allt.
Man kan flytta mat till svältdrabbade områden och lösa klimatproblemen.
Om det fungerar.
Ditt förslag är välgrundat, men helt teoretiskt.
Och därför behöver jag dig. Min tanke är-
- att om vi kombinerar L-Corps arbete med min design-
- är jag säker på att vi kan skapa nåt.
Jag har utelämnat några viktiga detaljer i förslaget.
Jag ville mäta ditt intresse innan jag avslöjade allt.
- Jag är intresserad. - Bra.
- För jag har bokat bord på Paka's. - Hur kan jag säga nej?
Kan du skicka det här till layouten på en gång?
- Hej, Kara. - Maggie. Är allt som det ska?
Jag letar efter Alex. Är hon hos dig?
Sov du inte hos henne i natt?
Jo, men hon gick ut för att hinna ikapp dig.
- Sov hon inte hos dig? - Hon hann inte ikapp mig.
- Hon kanske åkte till DEO. - Enligt Winn är hon inte där.
- Mysteriet är löst. Alex? - Hej, Kara Danvers.
- Vem är det här? - Frågan är vem du är.
Alla tror att du är en vänlig reporter, men jag vet sanningen.
- Vad vill du? - Jag har din syster.
- Du ljuger. - Inte alls.
Peter Thompson avtjänar ett livstidsstraff på Albatross Bay.
Du fritar honom inom 36 timmar, annars dör din syster.
Och jag vet att du kan göra det, för jag vet att du är Supergirl.
Hallå?
Jag visste att jag kände igen dig i hissen. Jag vet vem du är.
Människorna som jag jobbar med hittar mig.
Och då ligger du illa till.
Så jag ger dig en chans. Släpp mig, nu.
När jag tar mig ut härifrån ska jag krossa dig!
Vad sa personen som har kidnappat Alex när han ringde?
Att han dödar Alex om jag inte fritar Peter Thompson från Albatross Bay.
Han vet att Kara är Supergirl och tog Alex för att hon är min syster.
Varför fritar vi inte Peter Thompson och får hem Alex?
- Vi förhandlar inte med terrorister. - Det är Alex.
Om vi gör det en gång vet alla skurkar att Supergirl kan styras.
Och det finns inga garantier för att han släpper henne.
Sätt fart, alltihop!
- Hur går det med Alex sändare? - Den är avstängd sen i går kväll.
Och trianguleringen av telefonsamtalen?
Uppringaren störde ut signalen. Vi måste sätta fart!
Om kidnapparen vet att du är Supergirl måste vi utnyttja det.
Vilka känner till din hemlighet?
Jeremiah, Eliza, Clark, DEO och Lillian Luthor.
- Har Thompson kopplingar till Cadmus? - Nej.
Du ställer fel frågor. Vi har varken brottsplats eller fysiska bevis.
De har planerat det här ett tag.
Den som tog Alex är en skugga som inte vill bli hittad.
Så vad är rätt fråga?
Vem är Thompson och vad betyder han för skuggan?
- Var har du studerat? - Oxford och sen MIT.
Jag har gått på MIT. Hade du Martinez?
Jag gick nog där långt före dig, men jag tackar för komplimangen.
Och svarar med att ge dig en.
Din svartkroppsgenerator är förbluffande. Du är ett geni.
- Och du är för snäll. - Jag är ärlig.
Jag önskar att jag hade en dotter som du. Din mamma måste vara stolt.
- Så skulle jag inte beskriva henne. - Mor-dotterrelationer är inte lätt.
- Den är mer apokalyptisk. - Vi behöver inte prata om det.
Det är ingen fara. Hon bryr sig inte om mig-
- men valde att stjäla och sätta dit mig för ett brott. Helt normalt.
Du kan skämta om det. Jag är imponerad.
Jag försöker, men lyckas inte alltid.
- Plågar din mamma dig med? - Min son.
Han har alltid varit ljuset i mitt liv.
Men nyligen träffade han en hemsk flicka.
Då förändrades allt.
Min man och jag förlorade vår son.
Strax därefter dog min man.
- Så hemskt. - Jag öppnar mig aldrig så här.
- Det var jag som började. - Nu kan jag lika gärna berätta allt.
Det här är allt jag utelämnade i förslaget.
- Jag lovar att inte stjäla det. - Jag litar på dig.
Oavsett vad som händer tror jag att vi kommer att bli vänner.
Skål för nya vänner. Vilken tur att jag hittade dig.
Mr Thompson. Hank Henshaw, FBI.
Det här är inspektör Sawyer och miss Danvers från CatCo.
En agent, en snut och en murvel. Varför detta oväntade besök?
Dina bedrifter är spännande. Tre inbrott, två rattfyllor och två mord.
Ni kom väl inte hit för att smickra mig?
En anonym källa har krävt att du ska bli frisläppt.
Det är jag inte van vid. Folk brukar vilja låsa in mig.
Det kan inte vara lätt att sitta härinne ensam på livstid.
- Har du kontakt med nån på utsidan? - Förra veckan.
Mr JC Penney skickade ett brev.
Han sa att det var rea på pampuscher, men jag har ingen användning för dem.
Nu räcker det! Min syster är kidnappad och hennes liv är i fara.
Lägg av med sarkasmen. Vem är det?
- Vem har henne? - Lugna ner er.
- Vem har min syster? - Jag vet inte.
- Du ljuger. - Nej. Vi är klara.
- Varför lät du honom gå? - För att han talar sanning.
Att förlora kontrollen hjälper oss inte att hittar Alex.
- Winn. - Vi har hittat nåt.
Jag gick igenom listan över Thompsons besökare. Ett namn var återkommande.
Det är falskt, men jag har använt ansiktsigenkänningsprogrammet.
- Thompson har en son. - Han har inga släktingar.
Thompsons namn står inte på sonens födelsebevis.
Jag jämförde namnet med rättegångsmanuset.
Sonen pratade på Thompsons rättegång.
Han heter Rick Malverne. Han har ett hus en timme utanför staden.
- Varför känner jag igen namnet? - Han är från Midvale.
Alex? Alex?
- Alex? - Hon kan inte höra dig, Kara.
- Rick? - Vi har inte setts sen studenten.
- Var är min syster? - Har du fått ut min far än?
- Du vet att jag inte kan göra det. - Kan inte eller vill inte?
- Tala om var hon är. - Det funkar inte så.
Försök att vara snäll, Kara.
- Du var ju alltid så snäll. - Låt mig prata med henne.
Det hjälper jag gärna till med om det får dig att göra det jag ber om.
- Alex? - Kara? Är det du?
Det är Rick Malverne. Han anföll mig.
Jag vet, jag är med honom. Var är du?
- Kan du använda min sändare? - Den fungerar inte.
- Nej, vänta! - Nu räcker det, tror jag.
Det är enkelt.
Hon har sagt att hon mår bra.
- Nu byter vi min far mot Alex. - Din far är en mördare.
- Det var dråp. - Tala om var hon är.
Ticktack, ticktack.
Oj, det är ännu häftigare på nära håll.
Om du skadar mig hittar du henne aldrig.
Då dör hon en långsam död.
- Han ser normal ut. - Han var snäll i skolan.
- Varför gör han så här? - Jag kan inte läsa hans tankar.
Låt mig gå in, jag kan prata med honom.
Inspektör Sawyer. De säger ju att polisen aldrig kommer när de behövs.
- Så du känner till mig? - Jag har planerat det här i ett år.
Jag bevakade Alex och förberedde mig. Jag vet allt.
- Hur visste du att jag var Supergirl? - Den där dagen på stranden.
Vi ska till stranden efter skolan. Vill du följa med?
Då hade jag ingen aning om att Alex spelade i andra laget.
- Jag var glad att hon följde med. - Din syster är lite underlig.
Och så hände det en olycka.
- Kara! Vad gör du? - Alex!
Alex syster fick inte en enda skråma.
Folk i skolan sa att det var adrenalin.
- Men det trodde inte du på? - Kara Danvers gjorde nåt otroligt.
Och jag glömde det inte.
Kara bodde i National City och sen dök Supergirl upp i samma stad.
Jag förstod att det var du.
Vad hände? När Alex hade vattkoppor åt jag lunch helt ensam.
Du satte dig bredvid mig.
Jag var 14 och hade inte ett fint hus och en perfekt familj som ni.
Du vet inte vad Alex offrade för min skull, eller vad jag gick igenom.
För att du måste dölja dina superkrafter? Jag dolde blåmärken.
Vet du hur det känns att bli kallad skräp av sin mamma varje kväll?
Och slagen varje gång man har fel åsikt?
Sen hittade jag en livlina, en pappa som mamma inte hade berättat om.
Han räddade mig från henne och tog mig från Midvale.
Han hade det svårt, men såg alltid till att jag fick mat.
Och han betalade för college.
Men för tre år sen tog myndigheterna honom ifrån mig.
Din far dödade två personer. Han erkände.
Det var rätt åt dem. Nu ska jag rädda honom som du räddade mig.
Varför pratar vi om mig? Du har 24 timmar och 11 minuter på dig.
Kom igen, Kara! Visa oss lite av den där skolandan.
Befria min pappa! Annars dör din syster.
Använd energin till att befria pappa så får du tillbaka din syster.
Vi är klara, Kara.
Det skulle vara kul att ta reda på vem av er som älskar henne mest.
Jag vet ärligt talat inte vem jag skulle satsa på.
Kör hårt.
Om en minut går jag in igen.
- Vi fick det vi ville ha. - Vi vet bara hur han vet vem jag är.
Hela Ricks självkänsla är fokuserad till Thompson.
Vi får tillbaka Alex med hjälp av Thompson.
Tycker du om vad du ser?
Det är mycket intressant.
Jag ger dig tillgång till hissen så att du kan komma upp utan eskort.
Om du ger oss ditt tumavtryck får du en låsbricka.
Är det där bra?
Det är ett problem med dina skisser. Ett grundämne finns inte på jorden.
Vi har 118 stycken och det här skulle kategoriseras som 260.
- Jag förstår inte vad du menar. - Det gör du nog.
- Var det när jag tackade gudarna? - Du är utomjording.
- Det här bevisade det. - Rött är aldrig bra här.
Jag hjälper inte dig att bygga någonting.
Du pratar om svek och sen gör du likadant själv.
Du ska ut härifrån.
Tungt beväpnade vakter kommer om du har svårt att hitta ut.
- Ricky! - Pappa.
Hela tiden i fängelset drömde jag om en dag-
- när jag skulle få prata med dig utan en glasskiva mellan oss.
Och nu är vi här. Det är härligt att se dig, min son.
DEO lyckades få den här mannen släpp.
Vi gjorde som du sa, tala om var Alex är.
- Inte förrän vi är långt härifrån. - Tror du att vi är dumma?
- Det är din tur. - Så att ni kan låsa in oss på Gitmo?
Men han kanske kan ge er nåt som bevis för sin välvilja.
Du måste ge dem nåt, det är så det funkar.
Berätta var hon är för mig.
Du har verkligen lyckats fånga hans innersta väsen.
Du visste inte om du skulle krama mig eller inte.
Inte min pappa.
Min far skulle aldrig spela de här spelen.
Han skulle dra härifrån och se till att han aldrig åkte in igen.
Trodde du inte att jag hade förberett mig för dig, marsian?
Nu har ni 23 timmar och 14 minuter på er. Och tiden går.
Okej, inga problem.
Det där var inte kul.
Kom igen.
Så där.
En av sändarna begär en mjukvaruuppdatering.
Systemet känner inte igen IP-adressen.
- En hackning. Ska jag stoppa den? - Vänta lite. Det är Alex.
Hon har kopplat in sig till kameran, vilket betyder-
- att vi bara måste ta reda på var kamerans IP-adress finns.
Vi har hittat Alex! Vi har hittat henne.
- Har ni? - Hon är inte långt härifrån.
- Winn har hittat Alex. - Hur då?
Du underskattade min syster. Kom.
- Det ska ni nog inte göra. - Du försöker vilseleda oss.
När vi kommer tillbaka med Alex hamnar du i fängelse med din pappa.
Säg inte att jag inte varnade er.
Bevaka honom. Stanna!
Malverne uppför sig inte som nån som har förlorat.
- Han blinkade inte ens. - Vi lyssnar inte på galningen.
Jag vill också få ut henne, men vi kan inte slå oss ut.
- Vi måste göra rätt. - Jag tänker inte vänta.
Du är inte den enda som bryr dig om henne.
Kara! Jag är härnere!
NU HAR NI FYRA
Fyra? Vad...?
Herregud.
- Var är hon? - Jag sa åt dig att inte gå dit.
- Tala om var hon är! - Du fick 36 timmar på dig.
Men du lyssnade inte. Så nu fylls rummet med vatten på fyra timmar.
- Det är dags att sätta fart. - Låt mig prata med Alex.
Varsågod.
Jag skickad ut en signal och trodde att du skulle komma.
Han skickade oss nån annanstans. Vet du var du är?
Jag var medvetslös. Jag kan vara flera timmar bort eller i staden.
Det är Rick. Jag har sagt till din syster att jag inte vill dig nåt ont.
Om du säger åt henne att frita min far får du komma hem och torka dig.
Nej! Nej, Kara!
Du ger inte terroristen vad han vill ha. Låt honom inte pressa dig.
Förstår du det? Supergirl är viktigare än jag.
- Alex? Jag är här. - Jag vill prata med dig ensam.
Vi kommer att hitta dig.
- Jag måste säga några saker. - Det här är inte slutet.
- Men om det är så... - Du är en tuffing, Danvers.
Du tar dig ut därifrån.
- Du håller ut tills jag hittar dig. - Lyssna på mig, Maggie.
Du och jag har ju precis börjat. Och det ska inte ta slut.
Inte i dag, inte på länge.
Vi har firat vår första alla hjärtans dag. Jag vill göra mer med dig.
Jag vill ha fler första-saker. Vår första semester.
Vi har inte bråkat om vart vi ska åka eller om att fylla diskmaskinen.
Eller vår första hunds namn. Vill du skaffa hund?
Ja. Vi döper henne till Gertrude.
Där ser du. Vi har ett helt liv av första-saker att göra ihop.
Så du håller ut tills jag hittar dig.
- Lova det. Lova mig! - Jag lov...
- Var är hon? Alex! - Vad hände?
Jag sa ju åt dig. Nu har du förvärrat situationen.
- Jag gjorde det jag trodde var rätt. - Jag är hennes flickvän.
- Jag är hennes syster. - Och det är viktigare?
Vet du vad som är rätt för henne? Jag fick henne att vara sig själv.
Jag har lika mycket att förlora.
Du borde ha lyssnat på mig.
Jag var tydlig med att vi inte gör affärer. Försvinn härifrån.
Det var jag som var otydlig. Och det ber jag om ursäkt för.
Du har rätt, jag ljög för dig.
Jag låtsades vara mänsklig för att din mamma hatar utomjordingar.
Och jag antog att du var likadan.
Folk antar alltid saker när de får veta att jag är en Luthor.
Allt annat var helt sant.
Inget är mer smärtsamt än att bli sviken av sin egen familj.
Jag vet att du förstår det.
- Vad vill du ha av mig? - Det jag förslog.
Jag vill att vi ska skapa en transformeringsportal.
På min planet har vi såna.
L-Corp har redan en generatorring. Vi kan anpassa den.
Portalen skulle hjälpa din planet. Och jag skulle kunna ta mig hem.
Jag samarbetar inte med lögnare.
Jag begick ett misstag. Du är inte alls som din mor.
Låt inte min felbedömning hindra oss från att göra stordåd.
- Jag ska tänka på saken. - Det är allt jag begär.
- Lena. - Kara. Bra att du svarade.
Får jag be dig om råd angående en sak? En person.
Det passar inte så bra just nu.
- Får jag ringa upp dig? - Naturligtvis.
- Är allt som det ska? - Jag ringer dig.
- Vad gör du? - Försöker höra henne.
Men jag hör inget. Jag kan göra otroliga saker-
- men jag kan inte slå mig ut ur det här.
Eller flyga så fort att tiden backar.
Jag är rädd att jag ska förlora personen som betyder mest för mig.
För oss, Kara.
Maggie hade rätt. Jag borde inte ha stormat in. Jag gjorde allt värre.
Maggie var frustrerad och tog ut det på dig.
Du gjorde bara det du kunde för att skydda din syster.
- Jag är rädd. - Kom hit.
Det är jag med.
Mindre än två timmar. Tiden går fort.
Jag vet. Och om tiden gör ut förlorar vi båda två.
- Du vill inte förlora. - Inte du heller.
Jag hade fel om Kara.
Hon är för präktig för att göra det jag vill att hon ska göra.
Jag missbedömde henne.
Men jag kanske avfärdade dig. Du är polis.
Du kan få ut min far ur fängelset om du vill.
Du tycker om henne.
Det har jag sett. I hur du ser på henne.
I hur din hand rör vid hennes när ni går på gatan.
Kärlek kan få människor att göra sånt de inte brukar göra.
Så snälla du...
Hjälp oss att få tillbaka personerna vi älskar.
Kom igen!
- Säg att du har nåt. - Jag har försökt allt.
Jag har kollat bankkonton, samtalslistor... Det finns ingenting.
- Vi kommer att hitta henne. - Jag pratar med Maggie.
Var är Maggie?
- Vad gör du? - Tar dig till din son.
- Sjyst pistol. - Den tillhör min flickvän.
- Alex skulle inte vilja det här. - Jag vill bara ha tillbaka henne.
- Ibland fungerar inte ord. - Eller våld.
Hon har pratat med din son hela dagen. Och försökt övertala honom.
Vet du vilka ord din son använder? Ord som "räddning" och "kärlek".
Han vill rädda dig som du räddade honom.
Men om han dödar Alex Danvers blir han aldrig räddad.
Då får han leva med det resten av sitt liv. Det blir hans helvete.
Du har gjort många onda saker i ditt liv.
Men du har gjort en sak som du kan vara stolt över.
Du har varit en bra pappa.
Du stöttade din son när han hade det jobbigt. Nu måste du göra det igen.
Om han dödar henne har du misslyckats med det enda goda du har gjort.
Så var en pappa nu.
- Tiden är ute. - Var kan han ha fört henne?
Det finns ett ställe.
- Alex? - Alex?
Alex!
- Tack och lov att du är okej. - Hon mår bra.
- Du höll ut. - Jag höll ut.
- Hejsan. - Hej.
- Mår du bra? - Om jag mår bra? Skämtar du?
Den där Navy SEAL-grejen med byxorna var smart. Vad var det?
Jag behövde bara några sekunder. Jag visste att du skulle komma.
Han lät mig inte prata klart förut, men det är jag.
- Jag måste säga det nu. - Var försiktig.
De där första-grejerna du pratade om...
Jag vill uppleva allt det där med dig.
Jag vill aldrig sluta göra sånt med dig.
Jag älskar dig, Maggie Sawyer.
Jag älskar dig, Alex Danvers.
- Gör du? - Ja.
- Hon vägrade ligga kvar. - Mår du verkligen bra?
- Jag visste att du skulle klara dig. - Bra gjort, Alex. Och Maggie.
Jag gjorde som du har lärt mig.
- Jaha, du överlevde. - Du får inte prata med henne.
- Vad ska du göra med honom? - Skydda Supergirl och DEO.
Tänker du radera hans minne? Innan du gör det...
- Se till att han kommer ihåg det där. - Uppfattat.
- Jag vill tacka dig. - För vad?
Jag var så rädd för att förlora henne att jag inte tänkte klart.
Du kanske gjorde det rätta, och det var bara du.
Jag påminde dig bara om allt du har sagt till mig.
- Vi var ett bra team. - Vi älskar henne båda två.
Ja.
Vad? Nej, kom hit.
Jag måste svara.
Hej, Lena. Förlåt att jag inte kunde prata förut.
Jag ville bara kolla hur du mår. Du lät ledsen.
- Det löste sig. - Bra.
Brunch nästa lördag?
Det låter jättekul. Men ingen grönkål den här gången.
Och du ville ha råd?
- Det är redan löst. - Okej.
Hej då.
- Är du redo för att förändra världen? - Du anar inte.