EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
God morgon.
Inte särskilt.
Jag är glad att du gör det där.
Det är inte jag.
Jag tänker laga äggröra. Vill du ha lite?
Om du menar mosa ner mina tabletter i den och mata mig som en hund...
...så, visst.
Vill du ha hjälp med den där?
Du har hjälpt tillräckligt.
Förlåt för att jag gjorde dig arg i går kväll.
Jag står för det jag sa, men det kunde ha sagts bättre.
Jacob sa att du skulle säga det. Nu är jag skyldig honom huvudmassage.
Men skrattar bäst som skrattar sist, jag gillar att massera.
Snälla, hjälp!
-Du har underbar hy. -Tack.
Håll armen så här, så att du kan mäta ordentligt.
-Jacob sa att jag bör lyssna på dig. -Gjorde han?
Han sa också att jag borde låta dig hjälpa mig med sånt som du är bra på.
Jag vet inte om jag är bra på det, men...
132 över 84. Det är inte dåligt.
84 är ett bra år.
Du vet, Purple Rain.
Okej.
Vad är det där? Vad gör du?
Vadå? Du vet att jag gillar potatiskroketter till mina ägg.
Nu kanske jag gör dig upprörd igen,
men vet du hur mycket natrium det där innehåller?
Jag gissar på en utsökt mängd.
Jag tar tabletterna. Jag använder manschetten.
Ta inte bort mina matvänner.
Jag säger bara att vissa kostförändringar kan minska risken
att få ännu en stroke med 80 procent.
Läste du broschyrerna?
-Ja. -Gjorde du?
Eller så läste Jacob dem. Du får avgöra vad som är sant.
Sa Jacob att jag är bra på hälsovård?
-Ja. -Och du håller med om det?
-Bli inte mallig! -För i så fall
ska du få en bra artikel ur en medicinsk tidskrift
om vad man bör göra de påföljande 90 dagarna efter en stroke.
Jag vill att du läser den högt för dig själv.
Okej. Jag ska läsa den med brittisk dialekt.
Kör hårt!
Det här blir jättegott. Istället för salt, så tar jag spiskummin.
Tänk att jag fick tillbaka smaken för det här.
Jag öppnar.
Vad vill du?
Hej! Jag är döv.
Hej!
Heter du Grace Hanson?
Ja.
Du har delgivits en stämning.
Tack.
Det är från Omni Tech.
Vad är det?
Varningsbrev.
Herregud! De stämmer oss.
Den där karlen, han har stake.
Inte länge till.
Nu sätter vi igång.
Vi vet nu att Frank Erstengeist, aktiv homofobisk agitator,
också äger bageriet Frank's Bakery på Aurora Avenue.
Herregud! De bakar mina favoritbeiglar.
Allting har verkligen allting.
Jag vet, Peter, men den hemliga ingrediensen är hat.
Det var bra sagt. Bra nog för en skylt.
-Vad sägs om: "Beiglar utan trångsynthet". -Det är starkt.
Jag gjorde lite övervakning i går.
Ja, det gjorde du.
Du är verkligen pensionerad.
Hur kom du så nära?
Jag erkänner. Jag köpte deras beigl-brunch.
Ja, innan ni frågar, jag var ordentligt förklädd.
Men det var mödan värt. Nu vet jag hur vi ska protestera.
Sol, ursäkta. Protester i all ära, men vad sägs om ett långt fult trick?
Förklara.
Den där Frank känner ju inte mig, så jag kan gå dit och be om jobb.
Jag är överkvalificerad och charmig, så jag får jobbet.
Jag jobbar där i några månader. Jag vinner hans tillit,
skapar relationer med kunderna,
privata skämt med servitriserna, hela klabbet.
Jag kommer Frank nära. Kanske för nära.
Vi kanske också delar en förstulen kyss när jag stänger en kväll.
Såna där rasande homofober är ofta homosexuella i hemlighet.
Vi pratar aldrig om det. Vi delar en hemlighet nu.
Varje dag ser vi varann. Båda vet. Båda tiger.
Och sen, när tiden är mogen...
-...så kissar jag i beigldegen. -För tusan!
Varför är det ditt svar på allt?
-Ni säger nej? -När har nåt du sagt varit ett "ja"?
Jag tänkte samla alla, göra några skyltar,
kedja fast oss i dörren så att ingen kommer in,
-och så att snuten inte kan flytta oss. -Det gillar jag.
Ursäkta mig, älskling? Får jag prata med dig en minut?
Naturligtvis.
Nån ligger risigt till.
Skojar du? Du kan inte stämma oss.
Det var vår idé.
Du skulle stämma mig, men jag hörde aldrig av dig.
Hur får man din uppmärksamhet?
Stämmer du mig för att få träffa mig?
Jag är proaktiv. Det gillar du mig för.
Jag gillar inget hos dig.
-Kom igen! Det är sött. Jag är en odåga. -Sluta!
Det här är ingen lek för mig.
Vi byggde Vybrant från grunden vid 70. Det började precis ta fart.
Leveransstopp är dåligt för affärerna.
Tror du att jag ger mig utan strid, så är du inte så smart som du ser ut.
-Tycker du att jag ser smart ut? -Vad är det med dig?
Bryter du mot lagen så kan du uteslutas ur advokatsamfundet.
Vem bryr sig? Jag är pensionerad.
-Jag bryr mig en hel del. -Om det?
Men du bryr dig inte om den där idioten?
Just det. Han är en idiot. Han är inte värd det.
Den där homofoben störtade in och ville förstöra din premiärkväll.
Och nu måste du störta in i hans beigelbutik och...
Ja, ta mig tusan!
Så att han får smaka på sin egen medicin och visa hur det känns,
inte bara ge vika och foga sig.
Herregud! Är du från vettet?
Nu låter du som John Adams.
Det är förvånande att du kan spela en revolutionär så bra på scen,
men i verkligheten är du bara nån som tittar bort.
Nej, det är jag inte.
Jag arbetade pro bono åt Lambda.
Jag undviker snabbmatskedjan Chick-fil-A och deras goda smörgåsar med honungssmör.
Jag har fått en minnestavla för mina bidrag till äktenskapsjämlikhet.
-Du ville inte ens hänga upp den. -Den passade inte inredningen.
Alla dessa år när vi var rädda för att komma ut,
så var andra inte bara ute, de var ute och kämpade.
De kämpade för ringarna på våra fingrar.
Men vi är på andra sidan av det nu.
Inte om en grupp homosexuella inte kan spela en pjäs utan att bli trakasserade.
Vi måste göra nåt.
Men ska vi verkligen göra oss själva till måltavlor?
Det är vi redan.
Visste du att ingredienserna i innehållsdeklarationen
rangordnas efter vilken ingrediens det finns mest av?
-Ja. -Jag trodde att det var efter medverkan,
som i Mord och inga visor.
Vad är det för oväsen? Gör du regnstavar?
Nej. Jag kastar all min skräpmat.
Allt måste bort.
Alla kroketter, allt fluff, alla puffar... All peppar.
Varför kastar du pepparn?
Den hör ihop med salt, och det är nästan lika farligt som socker.
Socker inom rimliga gränser är inte...
Nej. Socker förvandlas till mättade fetter. Läs på!
Mamma?
Förlåt, gumman. Jag menade inte att skrika.
Hur mår du? Hur är det i Baltimore?
Det är irriterande pittoreskt, övervänligt, kriminellt
och stinker av kryddblandning.
Och Barry?
Tekniskt sett har han nån annan,
men jag försöker få honom att släppa sina fåniga skrupler
och ligga med mig.
Så det är ett pågående arbete.
Ja. Men jag kommer tillbaka omedelbart om du behöver mig.
Nej. Jag klarar mig.
Kom tillbaka när allt är utrett.
Det kan dröja. Han har många skrupler.
-Jag saknar dig. -Jag saknar dig med. Hej då!
Jag kastar bort allt.
Oj! Du är i farten.
Till och med dina salta kringlor.
Jag började läsa på paketen. Vet du vad förädlade livsmedel innehåller?
Döden.
Det är rätt inställning.
Din artikel har slungat in mig i ett maskhål av hjärthälsa.
Visste du att det finns beläggningar i våra artärer från mat vi åt som barn?
Hamburgarna som jag tryckte i mig när jag var fem finns kvar i mig.
Det är lika intressant som det är skrämmande.
Jag vet. Och du blir glad att höra
att jag har pratat med Jacob om Santa Fe, och vi ska ta tåget.
-Ska ni? -Då kan jag gå i mittgångarna.
Vem försöker jag lura? Jag lär sitta i restaurangvagnen.
Men jag hänger vid disken, så jag står upp. Inga blodproppar.
-Ska du åka? -För att hjälpa Jacob göra sig hemmastadd.
Och då får jag chansen att se om jag gillar det.
Så det är fortfarande tänkbart att du flyttar dit?
Varför skulle det inte vara det?
Jag vet inte. Det kanske inte är ett bra tillfälle.
För...
För att flytta och förändra hela ditt liv just nu,
efter det som hände...
Kan vara bra för mig?
Om nåt skulle hända, så är du helt ensam. Vill du inte vara med dina nära och kära?
Jag har Jacob.
Coyote, Bud, Sol och jag, då?
Och Eleanor från Trader Joe's...
Eleanor jobbar inte där längre. Jag vet inte var hon är.
Du har redan haft två stroke,
och det är stor risk för att du får en till. Tänk på det.
Du borde vara glad för min skull, men du trycker bara ner mig i skorna.
Vad i helvete gör du här?
-Får jag komma in? -Nej.
Tack. Jag köpte nötter till Knasen.
Knasen har haft en ministroke och får inte äta nötter.
Så tråkigt. Hur mår hon?
-Bra. Jag vill att du går. -Du bjöd precis in mig.
Sluta spela spel med mig. Allt är svårt nog just nu.
Och ditt varningsbrev innebär att jag inte kan jobba.
Jag ville bara träffa dig.
Mitt första erbjudande gäller fortfarande.
Ät middag med mig. En liten middag.
Jag slutar tillverka vår vibrator och ingen stämmer nån.
Vad förväntar du dig av middagen som aldrig kommer att inträffa?
Inget opassande.
Jag vill att vi lär känna varann. Kom igen! En middag.
Och sen släpper du allt? Du låter mitt företag och mitt liv vara?
Ja.
-Du får en lunch. -Tidig middag.
Sen lunch.
-Avgjort! I New York. -San Diego.
-Okej. Vi tar mitt flygplan. -Inget flygplan.
Ingen helikopter och ingen båt. Jag kör själv.
-Jag hämtar dig. Chauffören måste få lön. -Okej.
-Tre rätter. -Två rätter.
Kall förrätt, varm huvudrätt, ingen efterrätt.
Varm förrätt och huvudrätt, ostbricka. Det är ingen efterrätt.
-Från dörr till dörr, två timmar. -Avgjort.
Avgjort.
-Varför gör vi det här? -Jag får dig inte ur skallen.
Då borde du skaffa en ny skalle.
Ja, men jag har bra hårkvalité.
Oroar du dig för din hälsa hela tiden?
Är det nåt som alla gör och som jag borde ha gjort?
-Jag tror inte att alla... -Det är tröttsamt.
Eller så har jag Epstein-Barr-virus också.
Min svåger är hjärtkirurg. Jag vet att det inte är rätt specialist,
men han sa att han gärna pratar med dig om dina hälsobekymmer.
Jag vet inte ens var jag ska börja. Jag har så mycket i huvudet just nu.
Visste du att när man har haft två stroke, så är en tredje statistiskt oundviklig?
Du gjorde väl slut med tv-doktorn?
Jag hänvisar till en annan medicinsk expert.
En otroligt smal en.
-Det är Grace. -Ja, jag fattade det.
Du kanske borde prata med en äkta expert.
I Santa Fe finns det förstklassiga sjukhus
och det finns ett utmärkt neurologiskt institut i Phoenix.
I Phoenix?
Så när jag får min oundvikliga tredje stroke,
och mina barn måste släppa allt och åka till Santa Fe,
så är jag redan död i Phoenix?
Och de fick aldrig chansen att ta farväl.
De får åka direkt till Phoenix.
-Varför pratar vi om döden? -Grace gav mig
en artikel där det stod att när jag får en tredje stroke,
så är det 50 procents risk att den är dödlig.
Du behöver komma härifrån.
-Herregud! -Du behöver en ny, spännande framtid.
Santa Fe har ett berömt sammetsmålningsmuseum.
Jag älskar sammetsmålningar.
Men då måste jag stå och gå länge.
Okej, då sitter vi och tittar på solnedgången.
Att sitta är också ett problem nu.
Du kommer inte alltid att känna så här.
Jag kan inte åka till Santa Fe.
Det är kanske inte rätt tillfälle att prata om det.
Ta lite tid på dig och låt allt det här sjunka in.
Jag väntar.
Vänta inte på mig, för jag vet inte när jag är redo.
Det spelar ingen roll.
-Det är ingen brådska. -Det spelar visst roll.
Jag tror inte att jag orkar med att plocka ihop hela mitt liv
och flytta till ett ställe där jag inte känner nån.
Jag är för gammal och för trött nu.
Jag måste vara här.
Om nåt händer, så måste jag vara här.
Frankie...
Jag älskar dig, Jacob.
Jag älskar dig också.
Jag vet.
Men jag kan inte göra det.
Jag är jätteledsen.
Ska du gå?
Ja.
Är allt okej?
Inte direkt.
Hon följer inte med mig.
Vad?
Sa hon det?
Ja.
Jag förstår att det är en besvikelse, men det är inte rätt tillfälle att resa...
Hon menade... nånsin.
Du skickade artiklar som skrämde livet ur henne.
Det var inte min avsikt.
Avsikten spelar ingen roll, för det gjorde du.
Jag ville att hon skulle bli frisk.
Jag sa inte åt henne att aldrig åka. Du kan inte klandra mig för det här.
Det kan jag visst.
Stadens bästa beiglar bakas av en fördomsfull bagare!
HAT ÄR INGEN NÄRINGSGRUPP
Vi borde ha finslipat vårt slagord.
Allitterationen är stark och det slutar med "fördomsfull". Perfekt!
Men ger vi inte hans beiglar beröm? Det är förvirrande.
Hej, mina damer. Var köpte ni kedjorna? Butiken för homofixare?
Du har förlorat över 40 kunder hittills,
inklusive ett kvinnligt rugbylag som såg utsvultna ut.
Vem bryr sig? Jag tjänar mest på frukosten,
så er demonstration är lika bra tajmad och koreograferad som er föreställning.
Du kan inte säga nåt om dansen i föreställningen,
för du kom in under en bokscen!
Och vår koreograf har vunnit sex Tappy-priser,
vilket är San Diego-områdets amatörteaterpris,
-sponsrat av klädbutiken Dressbarn. -Dressbarn?
-Vadå? Turas ni om att... -Vadå? Klä ut oss?
Är det det bästa du kan komma på? Varenda skolgårdsmobbare i USA ringde.
De vill ha tillbaka sina löjliga förolämpningar.
Polisen är på väg, och snart burar de in er,
för de älskar mina beiglar.
Inte länge till!
Stadens bästa beiglar bakas av en fördomsfull bagare!
GE BEIGLAR REGNBÅGEN ÅTER
RÖKT LAX OCH BEIGLAR OCH HAT!
Okej...
Den här var krånglig.
Det är en kopia av The Pequod, men jag kallar den "Mariah Carey",
för den var tung upptill och omöjlig.
Den är fin. Mack kommer att bli överförtjust.
Jag är glad att ha en till modellbåtsentusiast i familjen.
Jag hade förhoppningar på dig eller Brianna,
men du hade dina dockor och hon hade sin bisarra dansklubb för spindlar.
-Är allt okej? -Ja.
Jag tänkte bara att jag aldrig kommer att kunna visa Macklin hur man gör.
-Skicka hit Mitch, så visar jag honom. -Han är inte hemma så mycket...
Tro mig, det är inte så svårt som det ser ut.
Titta! Man lyfter inte masten förrän på slutet.
Man drar upp den med trådar och gångjärn. Det är hemligheten.
Men om man vill bygga allting inuti flaskan,
-så får man ha en lång... -Mitch och jag ska separera.
...pincett.
Herregud!
Jag är ledsen, gumman.
Jag också.
Du sa en gång att du trodde att han var otrogen. Var han det?
Nej. Ingen otrohet.
Hur kan han lämna en fru och fyra barn? Vilken sorts man lämnar sin familj?
Det var faktiskt jag. Jag bad honom om skilsmässa.
-Jaså? -Ja.
Jag var så olycklig, pappa.
Du skyddar honom inte?
Jag svär.
-Det var jag. -Okej.
Jag måste fråga.
Är du säker på att du vill göra det här?
Det blir inte lätt.
Jag vet, men...
Jag känner mig redan... lättare.
Som om jag kan andas igen.
-Jag känner igen den känslan. -Det förstår jag.
Att se dig så lycklig har hjälpt mig att ta beslutet.
Jag har tänkt mycket på dig de senaste veckorna,
och hur svårt det måste ha varit för dig att komma ut.
-Det tog sin lilla tid. -Men du gjorde det.
Du visste att alla skulle flippa ur, men du tog risken och gjorde vad du måste.
Det är en sån förälder som jag vill vara åt mina barn.
Ja.
Jag också.
Jag antar att du vill att jag företräder dig.
Kanske Sol?
-Ja. -Ja.
Det är vettigare.
Okej, jag är här.
Det gläder mig. Jag var inte säker på att du skulle komma.
Jag måste försäkra mig om att det här blir av.
-Skriv under! -Du spiller ingen tid.
Nej, det är skälet till att jag är här.
Tack. Nu kan vi dejta.
Jag kommer från Connecticut. Jag har två syskon.
Jag är skorpion. Nu är det din tur.
Jag gillar sprit.
Nej. Vi förhandlade inte fram några drinkar innan lunch.
Du har rätt. Då häller jag ut den här otroligt torra martinin
med oliver som flögs in i morse från Spanien.
Nej, det vore respektlöst mot alla världens spanjorer.
-Hur vet du vad jag dricker? -Jag gjorde några efterforskningar.
Det är skrämmande.
-Jag vet allt om Say Grace. -Jaså?
Stadig tillväxt tio kvartal i rad, trots skönhetsmarknadens instabilitet.
Det är elva kvartal, om man ska vara exakt.
Det är vi. Såna är vi.
-Det finns inget "vi". -Inte än.
Lägg av! Du är inte intresserad av mig. Det är absurt.
Jag har gillat dig sen du satt i mitt konferensrum.
Du är tuff, vacker och står inte ut med idioter.
-Jag får stå ut nu. -Där ser du! Jag gillar det.
Vad vill du?
Jag vill att du ger mig en chans.
Jag kunde vara din ma...
Äldre... Jag kunde vara din äldre syster.
Varför har du så svårt att tro att jag gillar dig?
Att jag kanske vill ha ett förhållande med dig?
Karlar som du vet ingenting om förhållanden.
-Du vet inte vad jag vet. -Jag vet vad jag vet.
Om du är expert, förklara för mig.
Inte alls. Jag är en mardröm när det gäller förhållanden.
Det läste jag i efterforskningarna.
Vart ska vi? Det finns inga restauranger här ute.
Vi sa aldrig restaurang. Vi sa mat.
Jag möter alla kriterier från förhandlingarna.
Vi ska ha picknick på en vacker plats
uppe på det där berget.
Vi sa ingen helikopter.
Jag står vid mitt ord.
Det är...
Vad tycks?
Jag har en vän som skulle säga att det är ett tecken.
För oss?
-För henne. -Jag fattar ingenting.
Får jag be dig om en underlig tjänst?
Min favoritsort.
-Får jag låna det här? -Hela grejen?
-Nu? -Tja... typ.
Du är fortfarande skyldig mig en timme och 47 minuter.
Jag har tid.
Kan vi avrunda det till två timmar?
Okej.
-Överenskommet? -Avgjort.
Tack.
Tack så mycket, Chuck.
Ingen orsak, Sol.
Äger du alla kajakerna som du hyr ut?
Ja, allihop. Solnedgången på vattnet är hänförande.
-Det skulle jag vilja se nån gång. -Kolla!
Du är verkligen passionerad när det gäller San Diegos turism.
Vi har en sån tur som bor i en så vacker stad.
-Ja, det har vi. -Herre jösses, Sol.
-Okej, då kör vi bort dem. -Vänta!
Inte utan mig.
Vad gör du här, Robert?
Jag kunde inte låta dig göra det ensam.
Eller du, Peter. Eller Paul. Eller ens du, Steve.
Jag hade fel. Det här är det rätta. Jag vill vara en man som gör det rätta.
Jag är så stolt över dig. Din mor däremot, vrider sig i graven just nu.
Bra. Herr polis, om du tänker gripa de här männen,
så måste du gripa mig också.
Du är inte gripen.
Kan jag inte få åka med dem i snuthäcken?
Så funkar det inte. Det här är inte en av San Diegos många bussar.
Jag försöker vinna en moralisk seger. Du verkar motarbeta mig.
Jag vill hjälpa dig, men jag kan inte gripa dig utan orsak.
-Du har orsak. Jag demonstrerar. -Tekniskt sett så gör du inte det.
Okej. Jag kan uppvigla lika bra som andra. Ge mig en minut.
Får jag? Tack.
Ja.
-Hoppa in! -Tack.
Kom in!
Nu kör vi.
Kom, så går vi!
Jag kan inte gå nånstans. Det är blodtrycksdags.
Nej, lägg ner manschetten, sätt på dig mockasinerna och följ med.
-Grace... -Sluta prata!
Det är viktigt. Kom!
Tänker du knuffa mig utför ett stup?
-Det skulle bara du tycka var roligt. -Nej.
Är du säker?
Min inre röst säger: "Spring, innan det är för sent!"
Redo? Öppna ögonen!
Herregud!
Gillar du den?
Självklart. Jag älskar ballonger.
Jag vet. Därför är den din.
Skaffade du den till mig?
Jag överlåter en gåva. Kom!
Nej, jag kan inte.
Om jag kan, så kan du.
Du kan inte åka. Du hatar ballonger.
Ja, jag hatar ballonger, korgar och ängar.
Jag hatar att dra i dig. Varför är du så stark?
Jag är inte stark. Jag är svag och håller på att falla isär.
Hoppa i korgen, Frankie!
Du sa att jag inte kan åka till Santa Fe. Hur ska jag kunna åka ballong?
Jag hade fel. Okej? Och jag skäms.
Jag borde inte ha överfört min rädsla till dig.
Vad är du så rädd för?
Att vakna och inte hitta dina hattar i diskmaskinen.
Att inte höra dig sjunga i din studio.
"Kriss Kross will make you jump, jump."
Att aldrig mer...
...fnysa åt din närapå-förolämpande jamaicanska brytning.
Och...
Varför tror du att det här beslutet är så svårt för mig?
Jag skulle sakna din förkärlek för att ordna kryddor efter färg
och att du anstränger dig så för att vara rolig.
Och att du alltid hittar min handväska.
Jag vet. Jag är också rädd för att förlora dig.
Men du förlorar ju inte mig. Jag ska ingenstans.
Åh, Frankie! Det är mitt fel.
Du får inte låta bli att följa med Jacob för min skull.
Du älskar nån som älskar dig. Jag vill inte att du går miste om det.
Hoppa in i luftballongen, åk till Santa Fe och gör allt du vill.
Jag vill äta salt.
Inte det.
Följ med ballongen, mannen.
Nu gör vi det! Ingen rädsla.
Ingen rädsla.
Okej.
-Hej! -Hejsan!
Hej!
-Rädsla! -Herregud!
Herregud!
Nu åker vi!
Herregud!
Jag kan inte tro det.
Det här är otroligt.
Det är Jacob också.
Ja.
Du borde åka.
Ja.
Låt oss se vart ballongen tar oss.
Undertexter: Linda Ahnmark