Anterior în "Quantico"...
Vrei să-mi spui de ce pui atâtea întrebări?
Nu pot să fiu interesat?
- Julian. - Will.
Îmi pare bine, Will.
Crezi că ai fost "ars" intenţionat. Vrei nume.
Verifică aceste vârfuri. Este Leigh.
Nu puteţi termina misiunea doar pentru că aţi găsit un microfon.
Owen recrutează dintre voi pentru o nouă facţiune.
Nu-i mai spunem facţiune, D-le. Îi spunem AIC.
Când toţi ostaticii vor fi liberi,
îl vom lăsa pe Boyer în custodia voastră.
Nu trebuia să se ajungă aici.
Ok. Să-i dăm drumul.
O vezi?
Nu.
Pentru cei care abia au deschis,
avem rapoarte neconfirmate că s-au tras focuri
în timpul a ceea ce credem că a fost o eliberare a ostaticilor.
FBI dar şi Casa Alba nu comentează,
dar acesta este protocolul faţă de presă
pentru acest tip de evenimente.
Este mult haos şi incertitudine în ceea ce priveşte evenimentele de astăzi,
şi pe măsură ce intrăm în a 4-a oră a acestui coşmar naţional,
americanii se întreabă: Când vom primi răspunsuri?
Unde te duci, Julian?
De la prima noastră întâlnire de acum 2 săptămâni,
am petrecut aproximativ
17 ore şi 36 de minute împreună..
+/- 5%.
Cel mai mult în acest pat,
şi, pot spune cu certitudine
că nu am absolut nicio idee unde pleci dimineaţa.
Eu, William James Olsen,
merg la The Semple Institute în Pentagon City.
A fost simplu. E rândul tău.
Eşti foarte sexy. Ştii asta?
Ştiu multe lucruri,
mai puţin unde te duci, numele de familie,
de ce ai strabism dacă porţi ochelari,
şi de ce ne întâlnim doar aici.
Mereu pui atâtea întrebări celor cu care te vezi?
Nu, nu, nu mă văd cu nimeni.
Păi, un sfat gratuit.
Anumitor oameni le place să se descopere uşor.
Ar trebui să-i laşi.
Pot folosi telefonul tău, te rog? Al meu e mort, iarăşi.
Vreau să verific traficul. Doar ca să ajung la muncă.
Despre care îţi spun data viitoare când ne vedem.
Aşa că, adevărata întrebare pe care vrei să ţi-o pui este...
când o să mă mai vezi?
Pentru că asta mă întreb de fiecare dată când plec de lângă tine.
Liber.
Deci, vrei....
să mă mai vezi,
sau ai nevoie să mă vezi?
Am nevoie să te văd.
- Da? - Da.
Dă-mi un mesaj cu adresa unde vrei să ne vedem mai târziu.
Putem ieşi undeva de exemplu.
În regulă. Îţi trimit o adresă.
Mă asigur că telefonul nu e mort.
Merci, Liz.
Bună ziua. Storcătorul de fructe funcţionează?
L-am reparat special pentru Dvs.
Cred că ai uitat asta.
Oricine treaz la ora asta are nevoie de cafea, nu?
Asta vă fie $5.25.
Mulţumesc.
Pe mâine!
A vorbit cu tine?
Nu cred că m-a recunoscut.
Şi nu crezi că poate te-a urmărit?
Poate fi după noi. Poate fi AIC.
A fost la o închisoare a cartelului.
Leon Velez e periculos.
Nu cred c-o să-mi taie gâtul
între două guri de kale cu mere şi ghimbir.
- Nu te poţi întoarce acolo. - Ştiu.
Nu, nu te poţi vedea cu el.
Nimah. Ştiu.
Să ştii, am crezut că să fi supraveghetor va fi incitant.
Ca un antrenor pe margine
care controlează mişcările jucătorilor.
În schimb, suntem ca nişte comentatori închişi undeva într-o cabină.
Ok, au intrat.
Bine. Deci Alex a spus că Leigh e numai rutină.
În fiecare miercuri, iese la alergat
la 6:00 fix pentru 30 minute,
şi asta de lasă 27 de minute în camera ei
să demonstreze că ea a plantat microfonul.
Nimic. A curăţat tot.
Îşi acoperă urmele? Sau doar obsedată de curăţenie?
Mi-era dor să te văd cum râzi.
Aţi fost cam stătuţi dacă v-aţi strecurat în camera lui Leigh.
Vreţi să-mi spuneţi ce se întâmplă, sau îi spun eu?
Unde naiba suntem?
- Frate. - Ce naiba s-a întâmplat?
Nu-mi amintesc nimic.
Leigh, ne-ai drogat?
Nu.
Eu v-am drogat.
Aţi fost drogaţi acum 77 minute.
Adică o oră şi 17 minute din viaţa voastră
necontabilizate.
Deşi, pare destul de evident cum le-ai petrecut.
Da, în visele lui Ryan.
Ne-ai luat hainele?
- Owen, asta e... - Ilegal? Imoral?
Drogarea este una din manipulările duşmanului
folosite să vă compromită,
pentru a crea situaţii care aratădiferit, faţă de cum sunt în realitate,
şi pe asta ne concentrăm astăzi.
Poate observaţi că unii dintre colegi lipsesc.
Şi pentru că această misiune ieşită din comun
funcţionează mai bine în grupuri mici.
Lydia şi Angie se ocupă de ceilalţi,
dar eu v-am ales pe voi.
Consideraţi-vă norocoşi.
Sunteţi în cercul de încredere.
Astăzi veţi învăţa că un agent operativ
este scenarist, regizor, şi producător.
Creaţi povestea, creaţi iluzia,
furnizaţi informaţii eronate, o identitate falsă,
sau înscenaţi locul unei crime.
Arta iluziei
e de a face pe cineva să arate ca altcineva,
plasându probe undeva unde n-aţi fost niciodată,
sau ştergând orice urmă că aţi fost vreodată acolo.
Bine, asta e. Să mergem.
Bine, ştiu deja 2 persoane
foarte adepte ale artei iluziei.
Voi ridica cortina care vă învăluie la sfârşitul zilei de astăzi,
şi asta e o promisiune.
Liber.
Nici urmă de ea.
- Vedeţi ceva pe undeva? - Nu.
Pentru că sunt chiar aici.
Introduceţi numele.
Quantico Sezonul 2, Ep. 5. KM Forget
Fă-mi un serviciu. De genul să nu afle nimeni.
Desigur.
Deci, aceşti terorişti îl au pe Eric Boyer, şi nu ştim de ce.
Ne trebuie cineva de partea noastră la fel de bun ca el
ca să ne dăm seama de ce au nevoie de el.
Păi, la fel de bun ca Boyer va fi greu de găsit,
dar sunt destui agenţi în Cyber...
Care sunt de rahat dacă îi comparăm.
Îmi trebuie un hacker,
sau cineva care gândeşte ca unul.
Cineva care să găsească un nucleu
fără ajutorul întregului departament.
La cine te gândeşti?
Will Olsen.
Lucrează la The Semple Institute,
cred că locuieşte în D.C.
Moosadul l-a angajat consultant la G20.
E aici, are biroul în Midtown.
Vrei să-l aduc aici?
Nu, nu e agent. Nu lucrează aici.
Şi dacă îl sărut eu, cea care l-am format,
nu-i va da nimeni acces.
Du-l la apartamentul meu ca să putem lucra în linişte.
Mulțumesc că ai încredere în mine, M iranda.
Nu mi-ai dat motive să n-am.
Trebuie să ai un motiv foarte bun să suni,
ştiind că te pot asculta.
Sunt la un telefon public, dacă mă crezi sau nu.
Încă sunt anii '80 la Gold Leaf.
Hei, poţi...
să bagi numărul ăsta în conferinţă, te rog?
Ok. E ridicol, ştii?
FBI trebuie să aibă o soluţie mai bună de criptare a convorbirilor.
Cum a mers cu Leigh?
Ne-am blocat.
Ori e o maestră a spionajului antrenată să nu lase nicio urmă,
ori lătrăm la alt copac.
Ori Owen Hall ascultă să vadă dacă eşti copt pentru AIC.
Dacă vrea să ascundă un microfon la Fermă,
ar trebuie să ştie cum s-o facă.
Trebuie să vă ocupaţi de Leigh mai întâi.
Te poţi preface
dar nu-ţi poţi schimba identitatea biometrică.
Vă trebuie probe fizice... amprente, păr, salivă.
Ne ocupăm, şi vi le dăm până la sfârşitul zilei.
- Ţineţi-ne la curent. - Stai.
- Credem... - Ştim.
Credem şi ştim
că mai este un recrut care ne cercetează.
Harry Doyle ne-a prins când ieşeam din dormitorul lui Leigh.
Ocupaţi-vă. Orice e nevoie.
Şi obţineri probele despre Leigh.
Iluzia începe cu voi.
Ce mergea acum 30 ani merge şi astăzi.
Vă trebuie mănuşi ca să nu lăsaţi amprente.
Protecţii la pantofi să vă mascheze paşii.
Şi şapcă de baseball.
Plus o cordelină pentru femei ca să nu lase păr.
Şi asigurati-ca că purtaţi haine de care nu vă pasă.
Lucruruile ies urât uneori.
Hei, Leigh, îmi dai şi mie telefonul? E chiar acolo.
Sigur.
Nu, ţine minte ce a spus Owen. Mănuşi.
Da?
Când lucrurile ies prost într-un loc,
trebuie să faci să pară că nu s-a întâmplat nimic
şi să creaţi iluzia că n-aţi fost niciodată acolo.
CIA trimite agenţi să înveţe totul despre o cameră
până la ţesătura cearceafurilor.
Veţi merge la mine acasă acum
să vă obişnuiţi cu acest tip de detalii.
Şi, ce mai vrea Owen să facem mai departe,
să-i spălăm maşina, să-i tundem peluza?
După asta, simulăm o lovitură de stat într-o ţară străină.
Viaţa de CIA.
Leigh, iubito, părul tău trebuie să fie strâns.
Poftim, iubire.
Mulţumesc, Harry.
Eşti peste tot astăzi, nu?
Nu? Trebuie să speri că voi fi.
Owen.
Astea sunt locurile unde ai fost...
sau trebuie să mă uit mai atent?
Aici lucrurile devin urâte.
Manipularea cauzei şi orei morţii
este cel mai rău scenariu posibil, şi totuşi o aptitudine esenţială.
Trebuie să pară real.
Ţineţi minte, practica te face perfect.
Zici că ai mai făcut-o înainte...
Am văzut într-un film.
Ce zici să mă ajuţi într-o acţiune secretă?
Ce-mi iese mie?
Deja îţi păstrez secretul.
Credeam că săptămâna asta e despre iluzie, nu despre şantaj.
Păi, acum îmi poţi afla unul din secrete şi suntem chit.
Diseară, veţi lua parte la o operaţiune live
în care veţi folosi ce aţi învăţat.
Un ziarist de la The Post, Al Crawford,
şi-a petrecut ultimele 2 zile
ascuns într-un apartament de la Franklin Club,
un club exclusivist doar pentru membrii, din D.C.
Agenţia crede că se ascunde
după ce a facilitat scurgerea unor secrete de stat către ruşi.
Sunteţi desemnaţi să-l supravegheaţi pe D-l Crawford
şi veţi intra sub acoperirea unor membri noi.
Veţi fi cot la cot cu elita din D.C....
parlamentari, ambasadori, avocaţi scumpi,
şi o gramană de bogătaşi albi.
Când Crawford pleacă din apartament să mănânce
într-unul din restaurantele din local,
trei dintre voi..
Trei? Păi, ce zici de mine, Alex, şi Ryan?
Foarte bine, Doyle.
Cei trei menţionaţi cercetaţi apartamentul
şi daţi toate informaţiile unei echipe de curăţenie.
Leigh, Leon, voi îl supravegheaţi pe Crawford,
şi îi ţineţi la curent pe Harry, Alex, şi Ryan cu mişcările lui.
Am crezut că CIA nu operează în America.
CIA nu operează.
Dar cum încă nu sunteţi CIA, nu încă.
În regulă, Agenţia încă mai aşteaptă confirmarea
privind activitatea D-lui Crawford.
E ceva real, oameni buni.
Şi din moment ce e real,
salutaţi cardul vostru care vă scapă de închisoare.
Este o trecere liberă.
În cazul în care picaţi în mâinile forţelor de ordine,
pentru activităţi ilegale,
îl puteţi folosi pentru exonerare.
Însă, dacă vreunul dintre voi faceţi asta, nu vă obosiţi să vă întoarceţi.
Voi considera că v-aţi dat demisia.
Veniţi aici, pentru efectele personale.
Istoricul lui Crawford, planurile clubului,
şi povestea voastră de acoperire.
Hei,hei, hei, hei. Alt număr în trei?
Ce ziceţi de asta? Fără tărie de data asta, da?
Da?
Sunt Shelby. Lasă un mesaj.
Hei, sunt Will. Ne putem întâlni?
Trebuie să te văd. E despre agenţii tăi.
Îţi trimit o adresă.
"E de-a lor."
Deci, dacă ce spui e adevărat,
atunci Miranda e vinovată de trădare, spionaj şi conspiraţie...
jumate din ce prevede Constitutia.
Şi de asta trebuie să fiu sigură.
Deci, te încrezi în cuvântul lui Eric Boyer, un infractor,
deşi o ştii pe Miranda de mulţi ani.
Mentor şi prietenă. Astea sunt datele problemei.
Will.
Vreau să greşesc cu asta. Chiar vreau.
Şi din acest motiv vreau să-mi spui
dacă Miranda ne bagă pe toţi în ceaţă
înainte să te predau ei.
Caută acolo!
Liber!
Mai departe!
Liber!
Liber la stânga!
Caută acolo!
"Alex Parrsih e înăuntru."
Liber la dreapta!
Verifică aici!
Să mergem! Să mergem!
Suntem gata!
Will, tot eu sunt.
Sună-mă înapoi.
Nu înţeleg.
De ce m-ar suna, mi-ar trimite o adresă, şi pe urmă ar dispărea?
Crezi că e în pericol?
Crezi că şi Alex şi Ryan sunt?
- Trebuie să-i sun. - Nu putem.
Dacă sunt compromişi,
orice încercare de a-i contacta va fi interceptată
şi îi va compromite şi pe ei, şi pe noi.
Ok, dar de ce Will? De ce ar fi implicat el?
De unde ştie de noi?
A fost într-o gaură neagră CIA câteva luni, anul trecut.
Cine poate spune că nu cei din AIC l-au ţinut?
Şi dacă Harry Doyle şi Leigh Davis sunt din AIC?
Cine ştie ce au mai făcut.
Chiar acum, ştim un singur lucru cu certitudine...
Adresa trimisă de Will.
Este de la Franklin Club din D.C.
Trebuie să mergem acolo.
Eşti nebună? Poate fi o capcană.
Uite, poţi să vi cu mine să mă ajuţi
sau poţi rămâne aici, dar eu mă duc.
Verificăm comunicaţiile.
- Verificat. - Verificat.
- În poziţie. - În poziţie.
- Verificat. - Verificat.
- Velez, unde eşti? - Nu l-am văzut, D-le.
Ţineţi minte, păstraţi-vă acoperirea.
Cineva ne poate urmări.
Pretind că sunt un grefier de la Curtea Supremă şi mă dau la tine.
- Tu cine vrei să fii? - N-am chef acum.
Între Leigh şi Harry,
e din ce în ce mai greu să te prefaci.
Nici nu ştiu ce minciuni am spus.
Te înţeleg.
Poate din cauza asta nu trebuia să fie o misiune de 2 oameni.
Crezi că ne-ar fi fost mai bine dacă era doar unul din noi aici?
Tu aşa crezi?
N-ai fost niciodată aici.
Unu... doi...
Tu?
Îmi... Îmi pare rău. Trebuie să ajung...
Stai. Scuză-mă.
Eu doar... mă ascund de cineva.
De cine?
Păi, nu pot să spun.
- Ce cauţi aici? - Sunt membru.
Pe bune? Şi eu.
În ...devenire.
Uite, ceva îmi spune că dacă te-am văzut de 2 ori într-o zi e un semn.
Poate facem să fie de 3?
Diseară? Bochco's Diner?
Alo?
Hei, am dat de mesageria lui Shelby şi zicea să te sun.
Telefonul meu a fost ciudat toată ziua.
Bine, ori asta ori tipul cu care mă văd se joacă cu mine.
Înalt, brunet, hispanic?
Nu, Julian e britanic, dacă asta e numele lui.
Palid, ochi albaştri, urecheat?
- Stai, de unde ştii? - Trebuie să închid.
- Mulţumesc de ajutor. - Stai, Nimah.
- Cred că ar trebui... - Exact oamenii pe care îi căutăm.
Vreau să vă prezint pe cineva. Un oaspete misterios. Veniţi cu mine.
Doamnelor şi domnilor, daţi-mi voie să vă prezint supraveghetorului vostru, Shelby...
Bună.
Scuze, iubire.
Ai crezut că era Shelby Wyatt, nu?
Încerci să ne înscenezi ceva, Harry?
De câte ori trebuie să-ţi spunem că nu mai suntem FBI?
Ryan, Alex, Harry. Crawford e în mişcare.
Aveţi verde.
Scotociţi-i cameră.
Bine atunci, să pretindem că suntem CIA, nu?
Mereu un test, nu-i aşa?
Bună, Owen.
Tocmai am sunat la 911.
Timpul de răspuns al poliţiei este de 13 minute.
Presupun că puteţi pleca acum şi evitaţi supravegherea,
dar ce faceţi cu ce lăsaţi în urmă?
Păi, ne-ai învăţat bine.
N-am prea lăsat urme.
Poate astă seară, poate nu astăzi.
Dar aţi atins o grămadă de lucruri la Fermă.
Am adus câteva din ele şi le-am împrăştiat prin cameră.
Saliva lui Ryan, amprentele lui Harry.
La naiba, camera e sub aliasul tău, Alex.
Fie o curăţaţi în următoarele 12 minute
fie folosiţi cardul de trecere şi plecaţi acasă.
Pa-pa.
Cauăa acolo!
Liber!
Uită-te după ea acolo
Încet!
Stai pe loc!
Întoarce-te!
În regulă, o să-mi verific propriul apartament.
Să văd dacă am un king-size,
poate câteva pagini din ziarul de jos,
şi Netflix cu care să-mi pierd vremea.
Stai, pleci?
E şi curul tău în joc.
Ce naiba e asta?
Da, se pare că n-am atins nimic altceva în afară de asta.
Am evitat supravehgherea până sus.
Nu e camera mea, nu e problema mea, aşa că n-am fost niciodată aici.
- Hai pa. - Hei, aşteaptă.
Ne-ai oferit voluntari.
Lasă-l să plece, Ryan. De fapt, şi tu ar trebui să pleci.
Pot explica ADN-ul tău, dar e mizeria mea de curăţat.
Camera e sub aliasul meu.
Nu poţi ridica trupul ăla singură. Nici eu n-aş putea.
Pot folosi cardul de trecere.
Măcar vei rămâne la Fermă.
Ok, această mică melodramă
poate pe voi vă excită, dar mie îmi dau lacrimile de plictiseală
Pot pleca?
Dacă erai tu, ce-ai fi făcut?
Păi, aş rezolva dezastrul ăsta dintr-o mutare.
Bine, vă spun tot ce trebuie să ştiţi dacă îmi spuneţi ce vreau să aflu.
- S-a făcut. - Alex.
- Avem nevoie. - Da, avem.
Ai 10 minute şi 58 secunde. Varsă.
Ok, înlocuieşte pahare, cuţite, furculiţe,
cearceafuri, prosoape cu orice din camera ta.
Schimbă camera pe alt nume. Problemă rezolvată.
Dar pe al cui nume?
- Owen. - Bine.
Îl putem bate la jocul lui.
Dar ca să-i obţinem un apartament pentru la noapte, ne trebuie cardul lui de credit
şi permisul de conducere să le băgăm în sistem.
Da, păi, îşi ţine portofelul
în buzunarul din stânga sacolului, pe interior, exact ca tine, Booth.
Uite, dacă recunoşti că eşti FBI,
mă duc personal după portofel
cât timp faceţi curat aici.
Tic, tac, tic.
Eu sunt FBI. Ea nu e.
Îţi explicăm totul când terminăm.
- Deocamdată, să mergem. - În regulă.
Revin imediat.
S-o facem.
Deci, stai puţin.
Spui că faci aşa ceva în fiecare an?
Pui un vechi prieten să se dea infractor
şi pe urmă lași un mort în apartamentul lui
să sperii recruţii?
Ceva de genul ăsta.
Mulţumesc că m-ai făcut parte, omule.
Hei, dacă mă prezinți şi
următoarei generaţii de informatori...
Ce bine îmi pare să te văd.
Şi mie.
Când m-a sunat Lydia,
a spus că poate fi cea mai bună distracţie din ultima vreme,
şi a avut dreptate.
Ştiu şi eu.
Am crezut c-o să dai vina pe mine.
Pentru ce?
Înţeleg dacă eşti aşa.
Să fi trecut pe banca de rezerve înainte să-ţi vină vremea,
înţeleg cum e.
Şi dacă aş fi ştiut că dacă pomenind numele tău
a însemnat să te expun...
Nu vrei să verifici asta?
Probabil soţia mă întreabă când ajung acasă.
Nu ştiu, poate fi un pont anonim.
Apropo's de soţia ta,
crezi că i-ar place să primească o copie din asta?
Îţi baţi joc de mine.
Ai falsificat asta.
De ce?
Chiar dacă o să creadă că e falsă,
am 7 oameni aici care te-au văzut ieşind din apartament,
şi ai semnat acordul de confidentilitate
prin care te-ai obligat să nu divulgi ce ai făcut aici,
şi nici cine a luat parte.
Ce vrei?
Vreau numele alea.
Mulţumesc, Lydia. Am obţinut ce am căutat.
Scuză-mă.
E camera 11 la etajul 5.
Pe aici.
Drace.
E camera Dvs, D-le?
Numărul 11?
- Nu. - Camera mea e mai jos pe hol.
Nu eşti Henry Gould?
Ba da. Şi?
E camera Dvs.
Păi...da, nu.
Stau aici, dar nu, asta nu e camera mea.
Uite.
Cred că o să vrea să stea de vorbă cu tine.
Mulţumesc de ajutor.
"Harry v-a înscenat. L-a folosit pe Will Olsen".
Mereu e un test, nu-i aşa?
Nu e problema mea.
Suntem o echipă, îţi aminteşti? Ne-ai oferit voluntari pentru asta.
Scuză-mă, Ellen. Bună.
Am o mică problemă şi doar tu mă poţi ajuta.
Desigur.
Mi-am lăsat cheia şi portofelul în cameră.
Bună. Sunt Henry Gould. Stau în camera 11.
Pot primi altă cheie?
Va trebui să-mi spuneţi mai mult decât numele.
Ultimele 4 cifre de la cardul înregistrat.
Da. Sunt...
4005.
Drace.
Cred că Miranda e nevinovată.
De ce?
Boyer a trimis mesajul printr-un server Tor prin darknet.
Foarte privat, doar cu invitaţie, Silk Road şi cam pe acolo.
Şi n-ai fost singura cu care a comunicat în felul ăsta.
"Vrei să te ajut? Spune-mi preţul meu.
"De dimineaţă, voi fi pregătit.
"Asta va schimba lumea."
Stai. El lucra cu teroriştii?
Până la un punct.
Ultimul lui mesaj a anulat afacerea.
Le-a spus că s-a răzgândit
şi că trebuie să găsească pe altcineva.
Mesajul lui pentru tine
trebuie să fi fost ultima lui încercare să-şi acopere urmele,
aruncând vina pe altcineva,
pentru că nimeni să nu-l poată asocia cu ei.
Cred că trebuie să mă duci la Miranda.
În genunchi, Parrish.
Acum.
Deci şarada s-a terminat?
Vorbeşti engleza.
Aruncă!
Fă-o odată.
Ce se întâmplă?
Nu avem mult timp.
Cine eşti?
Ce faci?
Îţi salvez viaţa.
Pleacă. Acum!
Mă vor găsi.
De asta te voi omorî.
Acum pleacă. Du-te.
A fost cât pe ce, dar măcar Harry nu mai e la Fermă.
Alex şi Ryan au fost neglijenţi.
Harry Doyle aproape i-a expus şi pe ei şi pe noi
şi aproape a expus toată operaţiunea.
Ce îi vei spui Mirandei?
Nimic. Suntem bine.
Ştiu că eşti.
Vrei să spui ceva, Nimah?
Te-am văzut la club cu Zorro.
Ţi-a plăcut, să fii atât de aproape de pericol.
Practic ai spus asta dimineaţă.
Ce-am spus?
Că ai vrut mai mult de o slujbă de stat pe margine.
Vroiai înăuntru. Aşa că te-ai băgat.
În cariera oricărui agent,
sunt 2-3 momente mari dacă suntem norocoşi.
Noi facem asta doar de un an,
şi avem deja Gara Centrală,
Quantico, O'Connor.
Nu ne putem expune
doar ca să simţim adrenalina.
Trebuie să stăm la cutie de acum.
Ce anume ți-a spus Leon?
A flirtat. Atât.
Şi tu?
Am făcut ce trebuia să fac în acel moment.
Noapte bună, Shelby.
În regulă, Alex, spune-mi.
Aţi intrat 3 în acea cameră.
2 v-aţi întors aici.
Iar unul a fost văzut ultima dată escortat de poliţie.
Vreau să ştiu cum aţi făcut.
Ştii ce se spune despre un bun magician.
Foarte corect.
Nu cum aţi făcut-o.
Cum aţi simţit?
Să treceţi linia, să înscenaţi un om nevinovat.
Nu simt vină dacă asta întrebi.
Trebuie să admit,
când am auzit că tu şi Ryan Booth o să fiţi în clasa mea,
am fost agitat să am 2 foşti federali,
pentru că din experienţă,
când cineva trece dincolo, de regulă nu excelează.
Şi aşa e greu să spargi tipare, şi pe urmă să mai ai şi moralitate,
de regulă e prea mult, ca după atâţia ani de loialitate,
virejie, şi integritate, să treci peste.
Dar tu şi Booth astăzi...
De ce sunt eu aici şi nu el?
Pentru că văd ceva în tine ce nu văd în el.
Frumos.
Unde ai învăţat tactica asta?
Istanbul? Myanmar? Beijing poate?
În altă parte pe harta aia?
Ţi-am spus că nu crezi ce vezi.
Asta e propria mea iluzie.
N-am fost nicăieri pe harta aia.
Dar fiica mea a fost.
Acum 14 ani,
un reporter mi-a dezvăluit numele de operativ.
Uite, el nu ştia că sunt activ, i s-a spus că sunt pensionat,
şi cum a apărut articolul,
eram deja pensionat.
Odată ce lumea ştie cine eşti, nu mai poţi merge într-o ţară străină.
Toate minciunile spuse,
locuri în care m-am infiltrat, oameni pe care i-am ars,
toţi sunt acolo şi mă aşteaptă.
Aşa că nu pot risca să plec din ţară.
Cum trăieşti cu asta?
Încă lucrez la asta.
Dar... asta e o lecţie pentru altă zi.
Dacă eşti interesată să înveţi de la mine.
Sunt interesată.
Pui Kiev.
Pui... pui Kiev. Copiii...
copiii mei se bucură când le fac pui Kiev.
Îl fac de la zero. I Adică, nu cresc pui.
Am un prieten măcelar. Cine nu are unul în L.A.?
Şmecheria e să foloseşti unt călduţ, nu rece.
Puiul nu-l absoarbe la fel.
Eşti bine?
Eşti pornită pe puiul ăsta Kiev.
Mi-e dor de copii.
Mi-e dor de viaţa mea.
Adică, până şi de soţ mi-e dor câteodată.
Acasă,
aveam energia să am o afacere,
să fiu mama copiilor mei, să fac sex, şi să merg la sală.
Chiar făceam lucrurile astea.
Nu trebuia să mă rog pentru ele.
Scuze, scuze.
Doar că...
nu prea am prieteni aici.
Nimeni cu care să vorbesc.
Nimeni nu prea vorbeşte aici, iar eu sunt vorbăreaţă.
Eu fac liste, şi spun oamenilor ce să facă.
Dar aici, alţii au listele,
şi-mi spun ce să fac, şi eu fac.
Ştii să asculţi.
Profit de asta.
Nu sunt... nu prea beau whiskey.
Îmi place un liquor bun.
Păi, spionii adevăraţi cer ceva tare.
Scotch, single malţ, nu mai puţin de 12 ani.
Sunt multe lucruri pe care va trebui să le facem
şi cu care nu suntem obişnuiţi.
Am putea începe foarte bine de acum.
Asta nu e scotch.
E suc de mere.
Păi, nu trebuie să bei.
Trebuie să te prefaci că bei.
O să fi bine, Leigh.
Sună-i pe copii, spune-le noapte bună şi fă o listă.
O să fac mâine nişte cumpărături,
ca să faci faimosul tău pui Kiev.
Merci, Ryan.
Oricând.
Bine lucrat.
Ce cauţi aici?
Păi, Owen a spus că nimeni nu e dat afară
decât dacă îşi foloseşte cardul de trecere, nu?
Păi, nu mi-am folosit cardul.
Am folosit altceva.
Şi suntem aici şi vorbim, nu?
Acum.
În primul rând, bine lucrat.
Da. M-aţi făcut.
Dar nu foarte bine, pentru că sunt aici.
Acum, în al doilea rând, e un termen pe care americanii îl iubesc mult
când vine vorba de schimbul de informaţii.
Care este?
Cum ai ieşit fără să-ţi foloseşti cardul?
Te-a luat poliţia. Toţi am văzut asta.
Sau şi tu eşti CIA ca Lydia?
Nu, pe bune, care e termenul?
Pentru că e chiar aici pe vârful limbii.
- Eşti MI6? - Transparenţă.
Transparenţă. Ăsta este. Este atât de american.
E ca şi "venită de sus" sau "jean jacket."
Şi da, Ryan, sunt MI6.
V-a luat mult rău.
- Mai ştie cineva? - Da. Toată lumea.
Owen, Lydia, instructorii, toată CIA.
Practic toată lumea, mai puţin voi doi şi ceilalţi recruţi.
Dar nu înţeleg. Eşti sub acoperire?
Nu, ăştia sunteţi voi. Mâncaţi astea?
Toată lumea ştie că sunt aici pentru că am venit de sus.
De sus. Poftim. Am spus-o şi pe asta.
În fine, fac parte dintr-un program pilot
în care unul ca mine vine şi se antrenează cu CIA,
iar unul de-al lor merge şi se antrenează la Londra.
E mai mult un schimb de experienţă, dacă vreţi.
Eşti agent?
Da, la Externe, Ryan,
în serviciul Majestăţii Sale, Ofiţer de Rang 2.
Şi înainte să întrebi, da, pot dovedi.
Dar cum nu facem încă asta,
cred că e timpul ca voi să vorbiţi.
Sunt destul de sigur că nu există un program între CIA şi FBI.
Deci, ce e?
Uitaţi, jur pe Dumnezeu că ar fi bine să spuneţi adevărul, pentru că altfel,
voi folosi toate resursele din Anglia şi State să aflu singur.
Suntem recruţi CIA, Harry.
Am fost aleşi şi recrutaţi exact ca şi...
Taci. Ok? Taci măcar. Ajunge.
Ştiu că Shelby Wyatt şi, începând de astăzi, Nimah Amin sunt agenţi operativi,
iar voi doi e clar că lucraţi cu ele.
Nu?
Nu? Niciun răspuns? Fețe de poker? Ok.
Păi, următoarea mea întâlnire este cu Owen. Mulţumesc.
Bine, stai. Aşteaptă. Aşteaptă.
Suntem CIA.
Şi suntem şi FBI.
Şi putem explica mai multe, dar ne trebuie aprobare să facem asta.
Sunt destul de sigură că MI6, şi tu, înţelegeţi asta.
Aşa că te rog, nu mai vorbi cu nimeni...
nici cu Owen, nici cu alţi recruţi, şi în special nu cu Leigh.
Credem că ar putea lucra pentru cineva.
E posibil ca ea să-i fi pus microfon în camera lui Alex.
Am găsit asta aseară.
Acela.
Nu, nu. Asta am fost eu.
Scuze, încercam să aflu cine sunteţi.
L-ai găsit şi pe cel din camera ta?
Nu? Ce ruşine.
Luaţi-vă telefoanele, sunaţi-vă şefii,
şi verificaţi-mi povestea.
Pentru că jur pe Dumnezeu că nu se întoarce nimeni la Fermă
până nu avem transparenţă totală.
Noroc.
Hei! Ce ai făcut azi? Ce ai văzut?
Bună, mami. Unde eşti?
Sunt la bunica o vreme.
V-am spus.
Unde e bunica? Pot s-o salut?
Este...
nu e aici acum.
Dar va salută, să ştii.
Mulţumesc de ajutor astăzi.
Treaba ta a fost impresionantă.
E clar că ai mai trucat poze înainte, dar ştiam deja.
Ţi-am promis, nimeni nu va mai şti.
Da, merci, Owen.
Mi-a făcut plăcere.
N-am crezut că vii.
Nici eu nu credeam până acum 3 minute.
Uite, de regulă nu fac asta.
Să aştept în localuri femei pe care nu le cunosc.
Nu-mi pasă ce faci de regulă.
Mă bucur ce faci acum.
Vrei să stăm aici sau mergem în altă parte?
Nici măcar nu-ţi tiu numele.
Şi este o problemă?
Nu.
Perfect.
Am crezut că am spus fără telefoane. Doar mesaje.
Nu trebuia s-o trimiţi pe Shelby Wyatt.
Trebuia să mă suni direct.
Nu e ce crezi.
Ba da, este.
Ştiu ce faci, şi înţeleg de ce o faci.
Nu trebuie să mă convingi. Mă bag.
Şi ca să ştii, am convins-o pe Shelby că eşti nevinovată.
Cu plăcere. Acum ce trebuie să fac?
Alex?
Lydia? Cum naiba ai scăpat?
corvin.predoiu www.subtitrări-noi.ro