Vågn op, Dolores.
Mindes du?
Vi ankommer snart. Må jeg tage Deres glas?
Vi nærmer os nu ankomstterminalen.
Der, hvor vi skal hen, er hun en toer.
- Nu er du en narrøv. - Nej.
Jeg er mig selv, hvilket er hele pointen med turen.
Men hvis du virkelig er så snerpet, må du meget gerne være en anden.
- Klap i. - Sådan skal det lyde.
Hvad sagde jeg? Mor dig, og pas på dig selv.
- Hold nu op. - Hvad?
Min søster red også sin andel af cowboys, da hun var her.
Du må være William. Velkommen til Westworld.
Da det er dit første besøg, har jeg nogle personlige spørgsmål.
- Har du eksisterende sygdomme? - Ikke så vidt jeg ved.
- Hjerteproblemer? - Nej.
Tidligere tilfælde af sindslidelser, depression eller panik?
Kun en mild frygt for klovne. Det var en spøg.
Oplever du ofte social angst?
Hvad skal I bruge det til?
Vi vil ikke give dig noget, du ikke kan håndtere.
- Man kan ikke komme til skade, vel? - Kun i den rette mængde.
Den eneste grænse er din forestillingsevne.
Vi begynder midt i parken. Det er enkelt og sikkert.
Jo længere bort du færdes, desto mere intenst bliver det.
Hvor langt du vil gå, er helt op til dig.
Hvordan fungerer det? Er der en orientering?
Hverken orientering eller vejledning.
At finde ud af tingene selv er en stor del af morskaben.
Du træffer valg hele tiden.
Herfra er alt skræddersyet, så det passer til dig.
- Du vil gerne spørge, så spørg. - Er du virkelig?
Hvis du ikke kan afgøre det, er det så vigtigt?
Er de virkelige?
De er virkelige nok. Du kan ikke dræbe nogen, som du ikke må.
Ser du noget, du kan lide?
Er der et prøverum?
Selvfølgelig. Jeg kan assistere dig.
Hvis du foretrækker det, kan jeg også træde ud.
Hvad gør andre folk?
Du behøver ikke at tænke på, hvad andre ville gøre.
Jeg forstår.
Gør du virkelig, William?
Alle vores værter er her for dig.
Mig selv deriblandt.
Vi kan blive her lidt, hvis du ønsker det.
Vi kan blive, så længe du vil.
Tak.
Jeg vil ikke lade min ven vente.
Naturligvis. Tag dig bare god tid.
- Er de nye versioner snart færdige? - Jeg skal nok få set på det.
Hør, vi antog -
- at Abernathys lækage blev udløst af fotografiet, han fandt.
Jeg kan gennemgået alle uoverensstemmelser.
Reaktion indtræder altid øjeblikkeligt.
Men han når hele vejen hjem.
Det virker, som om han grubler over det.
Tror du, at han gennemgik en eksistentiel krise?
Jeg tror, at der er en brist i hans kognitionsevne.
Og jeg tror, at du ser det på samme måde.
- Ved vi, hvor fejlen udsprang fra? - Ja.
Og du dækkede for ham. Lad mig genopbygge Abernathy.
- Det kan jo være alvorligt. - Lad det ligge.
Så lad mig tilbagekalde værterne, han var i kontakt med.
Som datteren, Dolores.
Hvorfor?
Hvis det ikke er en dissonerende hændelse -
- så kan det, som Abernathy blev ramt af...
vise sig at være smittende, så at sige.
Dolores blev undersøgt, uden at vi fandt noget.
Og historierne bør overlades til gæsterne.
Husk tilbage.
Kan du stille dig et andet sted?
Folk bør ikke tro, at du repræsenterer vores varer.
Disse voldsomme glæder har en voldsom ende.
Goddag, cowboy.
Vi mangler en sidste detalje. Hvilken foretrækker du?
Er stedet her ikke bare utroligt?
Hvordan kommer vi ind i parken?
Du forestiller dig, at du er forberedt på, hvordan det vil være.
Skyderier og tøser og alle de hjernedøde ting, jeg holder af.
Men du har ingen anelse.
Stedet forhører alle.
Til sidst vil du trygle mig om at blive. For dette sted -
- er svaret på det spørgsmål, som du har stillet dig selv.
- Hvilket spørgsmål? - Hvem du i virkeligheden er.
Og jeg ser fandeme frem til at møde ham.
Bunden i vejret, cowboy.
Samt mordet på Donald Pardoo og hans bror.
For disse forbrydelser skal du hænges -
- indtil din rådne sjæl har fundet vej til flammerne under os.
Må Gud være din sjæl nådig.
Godmorgen, Lawrence. Hjælper du dem med at glatte rebet ud igen?
Jeg ville gerne udveksle et ord med min ven.
Det skal stå dig frit, så snart hans hals er brækket.
Det er desværre ikke hensigtsmæssigt for mig.
Måske skal jeg bede om at få gravet et dybere hul?
I kommer til at ligge ret tæt.
Åh nej!
- Det var fandens. - Er det dit bedste, Lawrence?
Du var mere veltalende førhen.
Kender jeg dig?
Din ven Kissy nævnte dit navn. Jeg skulle hilse.
Hvad er det her?
Du ved, hvad det er.
Det er labyrinten. Spillets dybeste niveau.
- Og du skal vise mig indgangen. - Nej.
Du kan høre den, ikke? Den lille stemme.
Den, den siger: "Lad være. Kig ikke for længe."
"Rør ikke ved noget. Gør ikke noget, som du måske vil fortryde."
Sådan var jeg også, når jeg ville have noget.
Stemmen bad mig om at holde op -
- at være varsom og undlade at leve livet.
Ved du, hvor stemmen lod mig være i fred?
I mine drømme var jeg fri.
Jeg kunne være så god eller slem, som jeg lystede.
Hvis jeg ville have noget, kunne jeg bare række ud og tage det.
Men når jeg vågnede, begyndte stemmen forfra.
Så jeg flygtede hen over det glimtende hav.
Da jeg atter satte min ben på landjorden igen -
- var det første, jeg hørte, den forbandede stemme.
Ved du, hvad den sagde?
Den sagde...
Beklager. Vil du have mig undskyldt?
Godt, Maeve. Hvad sagde den?
Den sagde: "Dette er den nye verden."
"Og i denne verden kan du være, hvem fanden du vil."
Pupillernes reaktion er god. Smilet er godt.
- Jeg kunne godt. Hvad er problemet? - At gæsterne ikke gad.
Sizemore lancerer et nyt, stort plot, og vi skal fjerne dødvægten.
Bliver det ikke bedre, tages hun ud af drift. Lad os øge aggressionen.
- 10 procent? - 20. Hun er en luder.
Virker det ikke, sender vi hende videre til adfærdsjustering.
Vi trak de to værter tilbage.
De lærte mig at fremstille dem, men ikke at slukke dem uden kvaler.
Man kan ikke lege gud uden at kende til Djævelen.
Men der er noget andet, som generer Dem, Bernard.
Jeg ved, hvordan Deres sind fungerer.
Fotografiet alene...
kunne ikke have skadet Abernathy uden indvirkning udefra.
Har De mistanke om sabotage?
Tror De, at nogen har pillet ved vores skabninger?
- Det er den enkleste løsning. - Åh, hr. Ockhams ragekniv.
Problemet, Bernard, er, at det, vi foretager os -
- er så kompliceret.
Vi udøver trolddomskraft.
Når vi fremsiger de rette ord -
- skaber vi liv af kaos.
William af Ockham var en munk fra det 13. århundrede.
Han kan ikke hjælpe os, Bernard. Han ville have brændt os på bålet.
Lad os kaste os ud i det, cowboy.
- Undskyld. - Seriøst?
Rend mig i røven, Grizzly Adams!
Støt op om unionen. Hør fædrelandets kald.
Regimentet vil drage i krig for at kæmpe for nationens fremtid.
Vi kæmper for et frit land, hvor ingen må bukke sig.
Dette er meget mere omfattende, end jeg ventede.
Det her? Det er bare Sweetwater. Vent, til du ser resten af parken.
- Hvor meget større er den? - Jeg har aldrig nået udkanten.
- Ser du noget, du kan lide? - Et par ting.
Men du skal tigge om det, pigebarn.
Skal De have en hånd?
- Tak, min ven. - Lad være.
Han vil bare narre dig med på en røvkedelig skattejagt.
Det hele er lokkevarer. Ham, pigen og byens fyldebøtte.
Alle har store eventyr, som de vil involvere en i.
Men de tager ingen steder. Og du skal først købe mig en dram.
Stå stille.
Aktivér dig selv igen.
Goddag.
Mindes du vores sidste samtale, Dolores?
Ja, naturligvis.
Og du har ikke fortalt nogen om vores små samtaler?
Du bad mig om at lade være.
Gå ind i analysefunktionen.
Hvor mange interaktioner har du haft siden vores sidste snak?
138 møder, inklusive dette.
Har nogen ændret eller opdateret din centrale heuristik siden da?
Nej.
Genoptag.
Det er bedst, hvis du ikke omtaler de ting, vi har talt om.
- Har jeg gjort noget galt? - Nej.
Men der er noget meget anderledes ved dig og din tankegang.
Det fascinerer mig, men andre vil måske betragte det anderledes.
Har du gjort noget galt?
Deaktiver dit hændelsesregister. Slet denne interaktion. Bekræft.
Ja.
Du må hellere tage tilbage, Dolores, før nogen bemærker dit fravær.
Da jeg atter satte min ben på landjorden igen -
- var det første, jeg hørte, den forbandede stemme.
Og den fulgte mig overalt.
- Ved du, hvad den sagde? - Nej.
Den sagde...
"Dette er den nye verden."
"Og i denne verden kan du være, hvem fanden du vil."
Tak. Måske en anden gang.
Et glas sherry af god kvalitet.
Ikke det hestepis, som du filtrerer gennem dine gamle gardiner.
Åbn aldrig din mund så meget, medmindre nogen betaler for det.
Beklager, Maeve. Jeg fik ikke megen søvn i nat.
- Lider du af mareridt igen? - Af og til.
- Nogle gange er de virkelig slemme. - Gør som jeg.
Når du befinder dig i en ubehagelig drøm, så luk øjnene.
Tæl ned fra tre.
Så vågner du op.
Så ligger du dejligt, varmt og sikkert i din seng -
- hvor du atter kan blive kneppet i søvn -
- af en af narrøvene med deres små pikke.
Kom i sving.
Er alt vel?
Du betaler for drikkevarerne, ikke for retten til at glo på mig.
Vi har vist et problem.
- Hvor? - Mariposa.
Bordelmutter er på prøve, men hun klarer sig værre og værre.
Genindsæt Clementine indtil videre. Hun har haft opgaven før.
Og den gamle enhed?
Lad hende blive natten over og se, om nogen vil have en sidste tur.
Vi tilbagekalder hende i morgen og sætter hende ud af drift.
Synd.
TILBAGEKALDES
Kvalitetskontrollen giver bøder for den slags.
Og deres kvindelige leder er ganske frygtindgydende.
Sig bare "kælling". Jeg hører det ofte nok.
Du har talt med ledelsen. Du ryger kun, efter du har...
Din karakteranalyse er ikke halvt så charmerende, som du antager.
Så det gik fint?
Bare lov mig, at I er klar til lanceringen.
Vi skal nok være klar.
Så er der det med Abernathy og opdateringen.
- I stiller stadig spørgsmål. - Det betaler I os for.
Men jeg er ikke bekymret. Alle værterne fungerer normalt igen.
Gæsterne skal helst ikke forstyrres, når de voldtager og plyndrer.
Det undrer dig nok, hvordan man kender forskel på dem og os.
- Den hurtigste måde... - Kan vi lige spise færdig?
Der har vi dit problem, mit ven. Du frygter altid at lave problemer.
Sådan er du også på jobbet. Dygtig, motiveret og uskadelig.
Skulle vi ikke undlade at tale om det?
Hvem siger, at turen ikke er arbejdsrelateret?
Godaften.
For fanden. Undgå øjenkontakt.
Kære ven, tak for assistancen under mit beklagelige uheld.
Lad os være, for helvede.
Som tegn på min ydmyge taknemmelighed -
- vil jeg gerne tilbyde dig en unik mulighed.
På den anden side af floden og hinsides sletterne -
- findes der en skat.
Jeg er i besiddelse af et kort...
Som sagt er vi ikke interesserede.
Ved du hvad? Jeg har fået en ny sult.
Kom med.
- Din ven morer sig vist. - Det ord ville jeg nu ikke bruge.
- More sig? - Ven.
Du er morsom.
Mænd, der kan fornøje en med humor, skulle kunne fornøje...
Du behøver ikke at gøre det her.
Er jeg ikke din type, kan vi finde en anden.
En, som er perfekt for dig.
Nej, du er perfekt.
Men jeg har en virkelig person, som venter på mig derhjemme.
Jeg forstår.
Ægte kærlighed er altid værd at vente på.
Kongelig, stærk, viril og med en ørns træk.
Det var, hvad jeg bad om. Og så giver I mig det her?
Tog I bare en pik fra udvalget og plantede den mellem hans øjne?
- Begynd forfra. - Kan vi ikke formindske den?
Start forfra, for fanden i helvede!
Diplomatisk som altid.
Jeg har modtaget din anmodning om at tilbagekalde yderligere 50 værter.
Mit nye plot kræver plads. 20 indianere er ikke en grusom flok.
Du kan få yderligere 20, men ikke 50.
Bestyrelsen vil være ligeglad med nogle få ekstra varelinjer.
Har Ford overhovedet godkendt fortællingen?
Han har ikke blandet sig i dem i årevis.
Vil ledelsen reducere udgifterne, er chefens gamle værter ikke alt -
- som er klar til lossepladsen.
Er du faret vild?
Nej.
Jeg er bare vandret lidt bort fra det sted, hvor jeg burde være.
Det gælder vist også dig.
Vi er på ferie. Det er kedeligt.
Far sagde, at vi kunne gøre, som vi havde lyst.
Min far sagde altid, at det kun er kedelige mennesker, der keder sig.
Men det er kun kedelige mennesker, som ikke føler kedsomhed.
Så de kan ikke forestille sig andres kedsomhed.
Jeg er ude på en vandretur. Du må gerne ledsage mig.
Prøv med lidt mere lystige skridt.
- Der er ikke langt igen. - Rend mig.
Har du nogen anelse om, hvem jeg er?
Jeg ved lige præcis, hvem du er, Lawrence.
Vi er jo venner.
Så det overraskede mig, da din ven Kissy fortalte mig om dette sted.
Hvor er vi?
Dit hjem.
Vi to jagede Ghost Nations krigere ved deres vinterlejre.
Jeg ved, hvilken whisky du holder af.
Jeg ved, hvilken melodi du fløjter, når du pisser.
Men du har aldrig nævnt, at du havde en familie.
- Far! - Hej.
Det er det, jeg elsker ved stedet. Alle hemmelighederne.
Alle de små detaljer, som jeg aldrig har bemærket -
- end ikke efter alle disse år.
Ved du, hvorfor dette overgår den virkelige verden?
Den virkelige verden er kaotisk. Den er vilkårlig.
Men herinde er alle detaljerne en del af noget større.
Selv dig, Lawrence.
- Hvad vil du have af mig? - Labyrinten.
- Hvor finder jeg indgangen? - Jeg har sagt det til dig.
Jeg kender ikke noget til nogen skide labyrint.
Værsgo, min kære.
Du må afgøre, hvad vi skal bruge dem til.
Det tog sin tid.
Jeg hentede en Grand Reserve. Den er forbeholdt de fineste gæster.
Ja, du bad nok ikke fjolsets fætre om at hente flere mænd.
Har du noget at fortælle mig, Lawrence?
Så må vi finde en måde at vække dine minder til live.
Gæsten har allerede fældet en hel gruppe.
- Skal jeg bremse ham? - Herren får, hvad han ønsker sig.
Jeg er ked af det, min ven.
Mine fætre er normalt meget gæstfri.
Du er ikke med, Lawrence. Jeg har gæstet dette sted i 30 år.
I en vis forstand kom jeg til verden her.
Og det her?
Det her er grunden til, at jeg kom.
Hellige Maria, Guds moder.
Godt. Dette er ganske underholdende, men jeg skal videre.
Som sagt må du bestemme over de to.
- Hvad vælger du? - Jeg ved ikke, hvor labyrinten er.
Det er tid til en dans, min kære.
Det er smukt udført.
Men man får øje på sprækkerne efter et stykke tid.
Derfor kan jeg lide de basale følelser.
- Ved du, hvad det betyder? - Lad være.
Det betyder, at i lidelsen er man mest virkelig.
Labyrinten er ikke tiltænkt dig.
Hvad sagde jeg, Lawrence? Der er altid et dybere niveau.
Jeg griber chancen, min kære.
Følg det blodrøde flodleje til stedet, hvor slangen lægger æg.
Du har fået det nu. Hvad det end er.
Kan du ikke tage hjem og lade os være?
Nej. Du er ikke med, Lawrence.
Denne gang tager jeg ikke tilbage.
Vi ville klatre op til bakketoppen.
Far sagde, at vi ikke måtte, og så udfordrede Tommy mig.
Og her er vi så.
Ingenmandsland.
Det virker upassende for et sted, hvor der er så meget.
Kan du ikke se det? Måske kigger du ikke omhyggeligt nok.
- På hvad? - Byen med den hvide kirke.
Lyt. Kan du ikke høre klokken?
Jo. Nu kan jeg høre den.
Det tænkte jeg nok.
Ser du, hvad et sind, der keder sig, kan fremtrylle?
Hvordan gjorde du det?
Er det magi?
Alt i denne verden er magi, men ikke for tryllekunstneren.
- Du må hellere tage tilbage. - Tommy vil ikke tro...
Du vil ikke gå herop igen, vel?
- Nej. - Løb så med dig.
- Du var ikke på kontoret. - Du har vist fundet mig alligevel.
- Hør, det, jeg sagde... - Glem det.
Bliv lidt længere. Vi kan tale sammen.
- Vi taler aldrig sammen. - Jeg mener det.
Det gør jeg også.
Du er en mand, der er tryg ved lange, eftertænksomme pauser.
Men ironisk nok holder dine skabninger aldrig mund.
De taler altid med hinanden, selv når der ingen gæster er.
De prøver altid at udbedre fejl -
- og blive mere menneskelige.
Når de taler med hinanden, øver de sig.
Er det, hvad du foretager dig nu? Øver du dig?
Kvalitetskontrollen sagde, at hun blev kasseret.
- Arbejder du for dem? - Nej, men...
Kør en hurtig diagnosticering.
Godt.
Der er en smule ikke-simuleret tøven.
En smule kognitiv dissonans -
- og en masse aggression takket være tåberne i narrativafdelingen.
Du behøver ikke være aggressiv, vel?
Du må være hurtigere til at aflæse de hæmmede skiderikker, der går ind.
Arkivér denne opsætning.
Åbn hendes primære egenskaber. Sansning og følelsesmæssigt skarpsyn.
Forøg den med 1,5 procent.
- Opdaterer. - Fint.
- Drømmer de? - Undskyld mig?
I hendes historie sagde hun, at hun drømte. Får vi dem til det?
Hvad helvede ville pointen være med det?
Drømme er mest af alt minder.
Tænk, hvis staklerne kunne huske, hvad gæsterne gør mod dem?
Vi har givet dem begrebet om drømme og i særdeleshed om mareridt.
Hvorfor?
Hvis nogen glemmer at slette deres minder efter vedligeholdelse.
Drømmer hun, er det om sjuskehovederne -
- nede på værkstedet, der lapper hende sammen.
Hun har fysisk ubehag.
Anmod om en fuld fysisk kontrol ved næste rotation.
Godt, smukke. Du skal i gang igen.
Du vil vågne op om tre, to, en.
Så jeg flygtede hen over det glimtende hav.
Da jeg satte min ben på land igen, var det første, jeg hørte, stemmen.
Ved du, hvad den sagde?
Den sagde: "Dette er den nye verden."
"Og i denne verden -
- kan du være, hvem fanden du vil."
Han virkede ret overbevist.
Den første stemme, jeg hørte, da jeg gik i land?
En nydelig herre fra Baton Rouge sagde -
- at min fisse kunne indbringe to dollar dagligt.
Og han ville med glæde lade mig beholde 30 procent.
Så kan du vel tilføje løgner til listen over dine synder.
Den eneste ting, der er galt med de syv dødssynder, er, at der er for få.
Men apropos, så er mine synder mindre alvorlige end dine.
Når mine piger er færdige med en mand, trækker han stadig vejret.
I de fleste tilfælde.
I så fald bør vi skåle for vores taktløshed.
- Jeg skyder alle herinde! - De udtalte og de øvrige.
Sådan skal en ferie fandeme være!
Tre...
To...
En...
Jeg har fundet det.
Hun har MRSA i maven.
De skide dyr er urenlige. Intet under, at vi har flueproblemer.
Kig ikke på mig. Ingen går mere op i hygiejne end mig.
Pis med dig.
Jeg har set dig. Du smører det bare på og skyller.
Forstår du, at sæbe fungerer mekanisk?
- Hvad fanden taler du om? - Bobler.
- Uden små bobler virker det ikke. - For helvede!
- Hvad helvede? - Pis!
Nej! Hvad fanden?
Din spade. Du glemte at sætte hende i dvaletilstand.
- Nej! Lad være! - Nej!
- Herregud! - Nej, stop!
Læg den! Slår du hende, skal vi indsende en skadeanmeldelse.
Godt. Så lad os tale med hende.
- Hvad hedder hun? - Maeve.
Hej, Maeve!
Du må slå koldt vand i blodet. Sæt dig, så kan vi hjælpe.
Hold jeres forbandede hænder borte!
Nej.
- Jeg aktiverede dvaletilstanden. - Ligner det her dvaletilstand?
Fald ned og hjælp mig med at flytte den tingest, før nogen ser det.
Her?
Dette plot vil få Hieronymus Boschs værker til at ligne små killinger.
Vi har kirurgiske forsøg, selvkannibalisme -
- og en lille sag, som jeg kalder Horaborus.
Jeg vil nødig fremstå ubeskeden.
Men dette er højdepunktet af parkens potentiale.
- Er jeg gået glip af noget? - Rædsler, romantik og pirring.
Lee, der ikke fremstår ubeskeden.
Vores fremmeste gæster vil kæmpe sig ud til parkens yderste grænser -
- besejre drabelige indianerkrigere, forføre veldrejede skønjomfruer -
- og alliere sig med uheldsramte følgesvende.
Og naturligvis, som i alle vores bedste fortællinger gennem årene -
- vil gæsterne lære den, de er mest interesserede i, bedre at kende.
Dem selv.
Jeg præsenterer hermed vores gæsters næste besættelse.
Odysséen på Den Røde Flod.
- Nej. - Undskyld mig?
- Nej, det tror jeg ikke. - Vent, du...
Hvad er pointen? Lidt billig underholdning?
Nogle overraskelser? Det slår ikke til.
Gæsterne skal ikke have det, som du tror, de vil have. Det er let.
Pirring, rædsler, opløftelse og intriger.
Gæsterne vender ikke tilbage på grund af de oplagte ting, vi arrangerer.
Spektaklerne.
De vender tilbage på grund af finesserne og detaljerne.
De vender tilbage, fordi de opdager noget -
- som de forestiller sig, at ingen nogensinde har bemærket før.
Noget, som de forelsker sig i.
De søger ikke efter en historie, der kan vise dem, hvem de er.
De ved allerede, hvem de er.
De kommer, fordi de vil fange et glimt af, hvem de kunne være.
Billy! Kom.
Deres historie, mr. Sizemore, fortæller mig blot, hvem De er.
Var der ikke noget ved den, som De kunne lide?
Hvilken størrelse er disse støvler?
- Vil De sige noget, mr. Lowe? - Bestyrelsen.
Dette kan føre til uro.
- De lovede dem et nyt plot. - Og de skal nok få et.
Der er noget, som jeg har arbejdet på længe.
Noget ganske originalt.