Când am fost un copil, planeta mea Krypton era pe moarte.
Am fost trimisă pe Pământ să-mi protejez verişorul.
Dar nava mea a deviat de la curs şi pe când am ajuns aici,
verişorul meu crescuse deja şi-a devenit Superman.
Aşa că mi-am ascuns puterile
până recent, când un accident m-a forţat să-mi arăt adevărata faţă.
Pentru majoritatea oamenilor sunt o asistentă la Catco WorldWide Media.
Dar în secret, lucrez cu sora mea adoptivă pentru DOE
pentru a proteja oraşul de extratereştrii
şi de toţi cei care vor să-i facă rău.
Eu sunt Supergirl.
Din episoadele anterioare...
De când am fost adoptată, am simţit nevoia să ajut oamenii,
şi-n seara asta am avut acea şansă.
Ştiu că nu sunt mama ta, draga mea. Dar eşti în siguranţă aici.
Când mi-ai cerut să mă alătur DOE, n-am ezitat.
Mi-ai spus că împreună vom salva lumea.
Doar că lumea înseamnă toată lumea.
Repede, mişcaţi-vă.
Să mergem!
- Unde eşti? - Sunt ocupată.
Mi-ai promis că vei fi aici.
Şi voi fi.
Doar că mă ocup cu un prizonier extraterestru ce-a scăpat.
- A fost dur. - Dură.
Respectul meu.
Vreo şansă să-mi iau liber restul zilei?
În sfârşit!
Mă bucur şi eu să te văd.
Creatura asta feminină a scăpat.
Se întâmplă şi la case mai mari.
Îmi pare rău. Îmi pierd minţile.
Alex, te-am văzut cum ai doborât oameni periculoşi fără o armă.
Va fi în regulă.
Anul trecut, a fost nervoasă pe mine că nu te întâlneşti cu nimeni.
Nici nu-mi imaginez ce-mi va face dacă ştie că eşti Supergirl.
A părut în regulă la telefon.
- Măcar face prăjitură. - Da.
Cu siguranţă favorita ta.
Prăjitură cu ciocolată şi nucă pecan e cel mai bun desert din galaxie.
Şi îţi spune cineva care a fost pe 12 planete diferite, literalmente.
Dumnezeule.
- Nu, trebuie să te schimbi... - E în regulă.
- Eliza! - Fetele mele!
Fetele mele favorite!
Alex, vino aici.
Mă bucur că sunt aici.
Amândouă arătaţi minunat.
Mereu ţi-a stat bine albastrul.
Şi tu pari puţin obosită, dragă.
- Te epuizează munca de laborator? - Da.
- Cum a fost zborul? - A fost în regulă.
Puţine turbulenţe.
Urăsc când se întâmplă asta.
Şi eu am dat de nişte goluri de aer când am zburat de pe...
Din...
Locul de unde am fost.
Te descurci bine, Kara.
- Chiar crezi asta, mamă? - Desigur.
Aici Leslie Willis, în direct de la Catco Plaza.
Săptămâna Recunoştinţei, ceea ce înseamnă că...
E timpul pentru lista mea anuală de lucruri pentru care nu-s recunoscătoare,
şi în acest an am un singur lucru pe listă,
Supergirl.
Acea căpcăună în albastru şi roşu care-i doar un zâmbet!
Cât de mult dispreţuiesc, urăsc, făţărnicia ei.
Şi costumul acela eliminat de la Olimpice, ce-i cu el?
O fustă şi colanţi? Te rog.
Pare ca Overkill, mai ales de când nimeni nu încearcă să intre acolo.
Şi cine-ar fi el?
Cine-i destul de tupeist să puncteze Centura de Castitate?
Sau are nevoie de-o atingere blândă?
Chiar că transmite o energie safică cu acel imens "S" la ea pe piept.
Cum ar putea să meargă pentru un extraterestru?
Totul e normal acolo jos, sau vorbim de tentacule?
Poate e timpul de-o pauză.
Sau un machiaj.
Cum a fost micul dejun cu mama ta?
Mama mea adoptivă. Şi minunat. E uimitoare.
Dar Alex a tot aşteptat să explodeze bomba.
Şi poate nu-s conştientă, dar...
Ce?
E drăguţ când vorbim metaforic despre o bombă.
Te-ai gândit ce faci de Ziua Recunoştinţei?
Da, Ziua Recunoştinţei orfană.
Pe bune, mâncare tailandeză şi maraton de Orphan Black.
Singur? Cum rămâne cu familia ta?
Sunt rănit, Kara.
Prieteni?
- Winn! - Ce?
- Nu! - Ba da!
Nu, e o nebunie! Vii la mine.
Vom avea o Zi a Recunoştinţei împreună.
Nu trebuie să faci asta.
Vreau să o fac. Pe bune.
Poţi să te bagi între Alex şi Eliza.
Şi ne putem uita la Orphan Black după.
Ce face Leslie Willis în biroul lui Cat?
Ai super-auz.
Te-am auzit ce-ai transmis ieri, şi te-am avertizat despre Supergirl.
Mereu mă avertizezi despre ceva. Asta-i chestia noastră.
Îmi spui c-am depăşit o limită.
O săptămână mai târziu, e o nouă limită de depăşit.
Te-am descoperit când erai vai de tine.
Te-am instruit cât am putut de bine.
Şi pentru asta, sunt recunoscătoare.
Dar mergând după o tânără, insultându-i corpul,
cum se îmbracă, sexualitatea ei...
Lipsa sexualităţii.
Şi ultima dată când am verificat, cât timp îţi ofeream ce doreai,
nu conta după ce vaci sacre mergeam.
Ea de ce-i diferită?
Eu am numit-o, Leslie.
Fac tot ce pot să cresc relaţia între Supergirl şi Catco.
Dacă aş putea s-o adopt legal, aş face-o.
Ţi-am citit articolul, Cat.
Ai fost la fel de dură ca mine.
Nu te mai duci după ea. Cu efect imediat.
- Îmi vei spune ce să fac acum? - Da.
Supergirl schimbă National City-ul.
Oamenii nu vor negativitatea ta, Leslie.
Vor optimism, speranţă.
Eşti o ipocrită, Cat.
Şi tu eşti terminată, Leslie.
Mai am doi ani de contract.
Eşti prea mândră, şi eşti prea egoistă să-mi plăteşti contractul.
Adevărat.
Însă, n-am să te concediez, te transfer în elicopterul din trafic.
Vei fi cel mai plătit reporter de trafic din Naţional City.
Vei face asta, vei regreta.
Ora de vârf începe la 16:30.
Dacă nu eşti în elicopterul Cat când se înălţa vei auzi de la avocatul meu.
Şi ai face bine să iei Dramamină, pare că vor fi turbulenţe.
Pachet pentru Danvers.
Dacă vremea te supără, nu te îngrijora, nu durează niciodată.
Nu. De fapt, nu, îmi lipseşte.
Îmi aminteşte de vremea din Metropolis.
Dacă nu mergi acasă pentru sărbătoare, ce zici de Ziua Recunoştinţei la mine?
Drăguţ. Mulţumesc...
Dar eu şi Lucy mergem în Ojai pentru sărbătoare.
Voi doi?
- Romantic. - Da.
Ne-am decis să renunţăm la familie în acest an.
Dar Ojai e la câteva ore distanţă,
şi dacă Supergirl are nevoie de ceva, doar sună-mă.
Sincer, sunt mai îngrijorată de familia mea în acest weekend.
Ce vrei să spui?
Alex e îngrijorată că mama mea adoptiva o va mânca pentru c-am arătat cine sunt.
- N-are nicio logică. - Aşa-i?
Şi totuşi, e un weekend pentru cei dragi.
Uite-o şi pe-a ta.
- Distracţie. - Mersi, Kara.
- Bună, Kara. - Bună.
Iubito.
- Eşti bine? - Da.
Da. Simt vremea, cred.
Atunci, hai să ieşim din oraş.
- Bun. - Să mergem.
Bun. M-am gândit.
Mama e nervoasă c-ai apărut ca Supergirl, dar se preface că nu-i.
Mulţumesc.
Te-ai gândit că poate Eliza nu-i supărată?
Nu-i de parcă suntem copii şi trebuie să-şi facă griji.
Mereu m-a luat la 11 metri că nu te-am protejat.
Atunci e timpul să spui adevărul.
Spune-i cine eşti cu adevărat. Ce faci cu adevărat.
Bun, aşteaptă.
Vrei să-i spun că-s un agent DOE?
Nici gând. Nu pot.
Oficial, noi nu existăm.
Dacă-i nervoasă pe tine din cauză că ea crede că nu ai grijă de mine,
spune-i atunci adevărul.
Că întreaga ta carieră, tot ce-ai făcut în viaţă, a fost să mă protejezi.
Trebuie să-i acorzi o şansă.
Protejându-te nu-i slujba mea actuală.
Da, dar te distrezi mai mult când e.
E prea mult. Mă întorc.
Pe naiba te întorci.
Cat vrea să supraveghez traficul, asta facem.
- Kara. - Eliberează trotuarul.
Toată lumea, plecaţi de pe stradă! Eliberaţi trotuarul. Intraţi înăuntru.
Nu. Nu.
Ce naiba?
Tu!
Ia-mă de mână.
Supergirl - S01E05 "Livewire"
= Thanks to awaqeded = = www.addic7ed.com =
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta @ SFZ Team
Chiar urăsc spitalele.
Cât timp mai trebuie să stăm până putem pleca?
- Nu vorbeşti serios. - Ba da.
Am o fobie în privinţa bacteriilor.
Şi nu-s nebună cu privire la Leslie. Arată foarte bine cu Katy Perry.
Dacă nu-ţi păsa de Leslie, n-ai fi plătit pentru internare.
- Are familie? - Nu mi-a spus.
- De la cine sunt florile? - De la fanii ei.
Aparent, e un altar în faţă la Catco.
Cu siguranţă va trebui să calc pe el când voi intra.
Supergirl cred că se simte groaznic.
De ce?
A salvat pilotul,
a prevenit ca elicopterul să se prăbuşească şi Leslie e încă în viaţă.
Eu am pus-o în acel elicopter.
Dacă ar trebui să se simtă cineva vinovat, eu sunt aia.
Nu că m-aş simţii.
Bun, ajunge.
Ne-am arătat respectul, şi eu am o companie de condus.
După tine.
Ridică-ţi fundul, Willis.
Amândouă ştim că eşti mai dură decât un mic fulger.
Haide.
Ştiri despre Leslie Willis, cea care a fost lovită de-un fulger.
Willis e în comă în acest moment la Naţional City General,
cu toate că soarta ei ar fi fost mult mai sumbră
dacă n-ar fi apărut în acel moment Supergirl care...
Opreşte-l.
- Mă uit la el. - Opreşte-l!
Ştiam eu.
Eşti nervoasă.
Spune-mi.
Nu înţeleg cum ai putut permite asta.
Să-ţi laşi sora să-şi pună acea pelerină.
A făcut lucruri uimitoare.
Ştiu asta şi sunt mândră de ea, dar se pune în faţa pericolului.
E un adult.
Va face lucruri ce nu-ţi plac. Nu-i vina mea.
E aici de 12 ani, şi în adâncul ei crede că toţi sunt la fel de buni ca ea.
Tu ştii mai bine. Trebuia s-o opreşti.
Eu...
Am crezut că pot conta pe tine să ai grijă de ea.
Ştiu foarte bine cum sunt oamenii.
Aş vrea să nu fi ştiut.
Ştii... Nu, eu...
Mi-am amintit că am ceva de făcut la muncă.
Fetele dorm.
Cine s-ar fi gândit?
Două fete adolescente într-o cameră, şi nimeni nu-i mort încă.
Stelele nu pleacă nicăieri, dr. Danvers.
Vino şi ţine-mi companie cât timp lucrez la dizertaţie.
Cu bucurie. Dr. Danvers.
- Aşteaptă. Kara. - Va fi în regulă.
Nu cred că-i o idee bună.
- N-ar trebui să faci asta, Kara. - Haide, Alex.
O să fie amuzant.
- E uimitor! - Aşa-i?
Să vedem cât putem coborî de mult.
Ce-i asta?
Ce...?
Parcă-i noaptea mea norocoasă.
Halloween-ul a fost luna trecută,
dar cu un asemenea corp, pot zice, O Zi a Recunoştinţei fericită!
Înapoi, ratatule.
- Putem să ne distrăm... - Nu te apropia de mine!
Bună schimbare.
Kara, cuptorul tău nu-i aşa bun.
Poţi să-l mai prăjeşti puţin?
E de mare ajutor.
Trebuie să recunosc, prima oară când a făcut-o, am fost îngrijorată.
Dacă mâncăm curcan radioactiv?
Nu-i mai rău decât microundele.
Vom trăi cu toţii.
Te distrezi de minune, Alex.
Hai să mâncăm ceva.
Da. Totul pare minunat.
Mai ales prăjitura.
Da. Cea mai bună prăjitura din galaxie.
Sau aşa mi s-a spus.
Înainte să mâncăm, m-am gândit că ar fi drăguţ
ca fiecare să spună pentru ce-i recunoscător,
sau alte sentimente ce-aţi vrea să le împărtăşiţi cu familia sau prietenii,
aşa că hai să împărtăşim.
Bun, încep eu...
Sunt recunoscătoare pentru toţi de aici.
Cel mai bun prieten din întreaga lume, sora mea care m-a protejat mereu,
şi femeia care m-a tratat mereu ca pe o fiică.
Mulţumesc, dragă.
- Alex, vrei să spui tu? - Nu.
Winn, de ce nu spui tu?
Da. E uşor.
Scuze, îl opresc.
E James.
Scuze. O să fie scurt apelul.
Un apel de Ziua Recunoştinţei? E drăguţ.
Foarte grijuliu.
James. E totul în regulă?
Voiam să te întreb acelaşi lucru.
Supergirl a ajutat s-o pună pe Leslie în comă, în rest nu-i nimic.
N-am sunat pentru Supergirl.
- Nu? - Nu.
Am sunat-o pe prietena mea Kara.
Trebuie să fie arbitră între sora ei şi mama ei adoptivă.
Aşa că m-am gândit că vrea să audă o voce prietenoasă.
Pe-a ta? Mereu.
Cum eşti?
Răsfăţat.
Plin. Puţin plictisit.
Îmi pare rău că nu sunt infractori în Ojai.
Da.
Un băiat poate spera, nu?
Dacă apare unul în National City şi ai nevoie de mine, sună-mă.
Mersi.
Distracţie cu Kara.
O Zi a Recunoştinţei fericită, Kara.
Eliza, eşti cercetătoare?
Foarte tare.
Un cercetător e un termen general, dragă.
Sunt un inginer biologic.
Alex e în acelaşi domeniu.
Fiind un şoarece de laborator, e o chestie familială.
- Trebuie să-ţi spun ceva. - Bine.
E totul în regulă?
Când am fost la Stanford, am făcut o cercetare în ingineria genetică.
Şi munca mea în legătură cu Kara, a venit sub cercetare amănunţită.
Şi-am fost recrutată de către guvern.
Nu-s doar un doctor.
Sunt un agent pentru o organizaţie numită DOE.
Monitorizăm viaţa extraterestră aici pe Pământ.
Lucrez pe teren împreună cu Kara.
Asta-i slujba mea, mamă, să am grijă de ea.
Aş fi fericit să împart platoul, Eliza.
Ţi-ai pierdut minţile?
Începem.
- Cine vrea mazăre? - Cum ai putut face asta, Alexandra?
I-a spus "Alexandra." Lucrurile vor deveni urâte.
Cum ai putut face asta?
Devotându-mi întreaga viaţă s-o protejez pe Kara?
Nu ştiu, poate pentru că asta mi-ai spus să fac de când aveam 14 ani.
M-ai minţit ani de zile.
Asta-i tot ce-ai reţinut din tot ce-am zis?
Kara îşi riscă viaţa protejând alţi oameni, şi e o eroină.
Şi totuşi, eu fac acelaşi lucru, dar eu am probleme?
E perfect.
- Crezi că tatăl tău ar fi mândru de asta? - Nu voi câştiga niciodată cu tine.
- Da, ar trebui să plec. - Mersi.
- Scuze. - E în regulă.
Nu înţeleg de ce-a trebuit să reacţionezi aşa.
Nu, Kara, nu înţelegi.
A spus că te-ai enervat pe ea pentru c-am spus lumii cine sunt.
Nu-i vina ei c-am decis să devin Supergirl.
- A fost alegerea mea. - Ştiu.
Mereu ai fost mai dură cu ea decât cu mine.
De ce?
Dra Grant are o urgenţă la birou. Am să merg s-o ajut.
Aţi dat de probleme.
Aveţi idee cât de norocoase sunteţi?
Putea să vă vadă cineva.
Kara, regulile împotriva folosirii puterilor tale sunt pentru protecţia ta.
Sunt foarte dezamăgită de tine, Alex.
N-a fost ideea ei. Eu am convins-o.
Nu asta-i ideea, Kara.
Eşti nouă pe Pământ, încă înveţi.
Dar tu eşti sora ei mai mare.
E datoria ta să te asiguri că nu se pune-n faţa pericolului.
Îmi pare rău, mamă.
Fetelor, mergeţi sus.
Acum!
Kara, să nu îndrăzneşti să foloseşti super-auzul.
- Alex! - N-o va face, mamă.
Dr. Danvers, aş vrea să vorbesc cu dvs şi soţul dvs.
Care-i urgenţa?
Un apel în ultimul moment al conferinţei din Londra şi Beijing
şi nimic nu funcţionează.
Calculatorul meu, telefonul meu, nici cel de rezervă.
Ţi-am trimis mesajul şi gata!
A murit totul.
Poate e un semn că n-ar trebui să lucrez de Ziua Recunoştinţei.
Mereu lucrez de Ziua Recunoştinţei, mulţumesc foarte mult.
Poate pare trist pentru tine, dar îmi place.
Carter e cu tatăl lui, mama mea n-ar mânca o pasăre nezburătoare,
şi eu nu-s trasă în 400 de direcţii de către angajaţii ce au nevoie de ajutor.
Cred că avem nevoie de ajutorul lui Winn.
Ce-i un "Winn"?
E tipul de la IT.
Stă în faţa mea.
Ce-i cu incompetenţa asta?
Mi-ai lipsit?
Leslie?
Nu.
Leslie Willis e moartă.
M-O-A-R-T-Ă. Moartă.
A murit în acel elicopter.
Asta-i Leslie 2.0.
Livewire.
Iar noi două...
Vom avea o discuţie.
Dumnezeule, Leslie.
Jos.
A fost în comă.
Da. Se pare că s-a recuperat.
- Dră Grant, trebuie să chemăm ajutor. - Da. Securitatea.
Securitatea e la 20 de etaje mai jos.
Du-te. O ţin eu ocupată.
- Dar... - Nu, 20 de etaje.
Du-te.
Ieşi la iveală, pisicuţo.
Ce s-a întâmplat cu tine, Leslie?
Am depăşit aşteptările.
- Îţi pasă de ce sau cum? - Nu neapărat.
Nu trebuie să faci asta.
- Lasă-mă să te ajut. - Sunt bine aşa cum sunt.
Trebuie să ieşi de aici. Pleacă!
- Rahat. - Mersi.
M-am simţit puţin epuizată.
Dumnezeule.
Supergirl...
Liftul lui Cat merge-n gol.
Dumnezeule.
Sunteţi în siguranţă acum, dră Grant.
Mulţumesc.
Numeroase familii din National City sărbătoresc Ziua Recunoştinţei
fără electricitate, datorită unor serii de pene de curent ce-au schilodit oraşul,
lăsând oamenii fără curent şi cu o frică în sânge.
- Eşti sigură că a fost Leslie Willis? - Îşi spune Livewire acum.
Dar cum i s-a întâmplat asta? Doar pentru că a fost lovită de fulger?
N-a fost lovită de fulger.
Tu ai fost.
Tu eşti Elementul X.
Descărcarea electrică s-a intensificat când a trecut prin ADN-ul tău kryptonian,
având proprietăţi necunoscute.
Asta a creat-o.
E vina mea că ea-i aşa?
Spune-mi despre puterile ei. Aspiră energie?
A aspirat tot. Parcă ea-i energia.
Ea devine energia.
Dar când nu-i energie, are formă fizică pe care o poţi lovi?
- Da. - Atunci putem să ne luptăm, dră Danvers.
- Cum? - Scuză-mă?
Agent Mulder?
Munroe, dră Grant.
Agenţii tăi îmi distrug clădirea mai rău decât a făcut-o Leslie.
Prespun ca FBI-ul îmi va rambursa toate stricăciunile pe care le faceţi?
N-am face nimic dacă ne-aţi lăsa să vă mutăm într-o zonă sigură.
N-am ajuns unde sunt acum fugind sau ascunzându-mă de-o luptă.
Mâine e Vinerea Neagră, şi Catco va fi deschis pentru afaceri.
Să mergem, băieţi.
Te conduc eu.
Am ceva la DOE ce-ar putea ajuta.
Unul din prizonierii noştri e un Zarolat.
E ca acei...
Zarolat e o rasă interdimensională a extratereştrilor
având energie pură şi conştientă.
Da. Voiam să spun asta.
Poate aş putea modifica capcana folosită pentru el, la Livewire.
- Pot ajuta? - Kara.
Se pare că eşti ocupată aici
- Aveţi nevoie de ceva, dră Grant? - Da.
Îmi vreau viaţa înapoi.
Pe lângă asta, nu ai niciun motiv să rămâi aici.
- Nu-i nevoie să fim amândouă deprimate. - Nu, nu mă deranjează.
Şi nu prea simt c-ar trebui să te las aici singură, mai ales că Livewire e liberă.
Tu? Eşti neputincioasă.
Şi sunt sigură că eşti nerăbdătoare să te întorci la familia ta.
Nu neapărat.
Eu, sora mea şi mama adoptivă ne-am certat urât mai devreme.
Ai o mamă adoptivă? E foarte interesant.
Da. Păi...
Părinţii mei au murit într-un incendiu când aveam 13 ani.
Îmi... îmi pare rău.
Nu. E în regulă.
Doare.
Dar mă simt aproape de ei.
Şi mama mea adoptivă, Eliza, e minunată cu mine. Doar ea şi Alex...
Mamele şi fiicele... e dificil.
Mama ta cred că-i mândră de tine.
Dacă e, e la un nivel subteran.
În mintea ei, n-am trăit niciodată la nivelul meu.
- Eşti regina presei. - Da.
O realizare ce n-a contat niciodată pentru ea.
Nu mă înţelege greşit. Sunt foarte recunoscătoare.
Tot ce sunt, tot ce am, e datorită "presarii" ei constante, să-i zicem aşa.
N-a fost niciodată mulţumită de mine, aşa că nici eu n-am fost de mine.
Fapt pentru care "presez" şi eu.
Pe mine, şi pe oamenii de care-mi pasă.
"Presezi" pe Supergirl.
Trebuia s-o "presez" pe Leslie. Am ţinut-o în standarde înalte.
Cu cât era mai groaznică, cu atât o răsplăteam mai mult.
Transformarea lui Leslie în Livewire, a început acum mult timp.
E vina mea.
Eu am transformat-o într-un monstru.
Trebuie să îndrept acest lucru. Trebuie să vorbesc cu Supergirl.
Cu siguranţă FBI-ul are contact direct cu ea.
Am să-l întreb eu.
Şi cred că... am să merg acasă.
Sunt pene de curent prin tot oraşul, aşa că am vrut să ştiu că eşti bine.
Pot să fac faţă unei pene de curent.
- Ţie, pe de altă parte... - Mamă.
Te rog.
Nu mă mai pot certa.
Te rog... vino aici. Ia un loc un moment.
Îmi pare rău pentru ce-am zis despre tatăl tău.
N-a fost corect.
Mereu iei deciziile cele mai grele.
Cauţi să ajuţi pe alţii înainte să te ajuţi pe tine.
Asta m-ai învăţat să fac.
Aşa că de ce n-a fost niciodată de ajuns?
Dacă eşti...
Dacă te referi la faptul c-am fost dură cu tine...
Kara a fost o fată de pe o altă planetă.
A pierdut totul.
N-am ştiut ce să fac decât s-o accept.
Dar tu, tu eşti fiica mea, Alex.
Vreau să fii mai bună decât mine.
Dar asta n-a însemnat că nu te-am iubit.
Mereu ai fost Supergirl pentru mine.
Şi mie îmi pare rău.
C-am ţinut secret acele lucruri.
E ceva ce trebuie să-ţi spun. Şi ţie şi lui Kara.
Danvers.
În 20 de minute.
Trebuie să merg.
- E vorba despre Kara? - Nu pot să vorbesc.
- Îmi pare rău. - Ai grijă de sora ta.
Ai grijă de tine.
Voi avea.
Bună, dră Grant.
Dacă mi-ai dat numărul tău de telefon, mi-ar fi mult mai uşor.
Vrei s-o prinzi pe Livewire, şi eu vreau asta.
Pot s-o ademenesc, dar apoi va trebui să lucrăm împreună.
Ce zici?
Partenere?
Fulger într-o sticlă.
Sau, tehnic, fulger într-un condensator portabil industrial.
Pune-l sub ea, deschide-l şi închide-l.
Electricitatea va fi atrasă înăuntru.
Va fi blocată temporar la un nivel atomic,
până când o putem pune într-un recipient mai mare.
E ca Vânătorii de Fantome.
Bun plan.
Ne vei spune unde mergi?
E între mine, dra Grant şi Livewire.
Bazându-ne pe cantitatea de electricitate consumată,
e o şansă foarte mare să fie destul de puternică să te...
- Să mă rănească. Ştiu. - Kara.
Poate să te omoare.
Ne vedem curând.
Cetăţeni ai National City, aici e Cat Grant,
transmiţând în direct din Catco Plaza,
care în ciuda atacului mârşav de ieri, încă-i deschis pentru afaceri.
Acest mesaj e pentru persoana din spatele atacului.
Leslie, dacă auzi acest mesaj,
să ştii că cu mine ai probleme, nu cu National City,
aşa că hai să vedem dacă ne putem înţelege.
Să ne vedem...
Unde a început totul, cum se spune.
Nu-s cea care se uită în trecut, dar pare a fi momentul prielnic.
Haide, Leslie.
Unde-i garda ta de corp?
N-am crezut că-i necesară.
Păcat.
Chiar am vrut să văd cum moare.
Leslie, dacă am trecut peste faptul că n-ai susţinut-o pe Hillary în 2008,
putem trece şi peste asta.
Doar spune ce doreşti.
Singurul lucru ce-l ai tu şi eu îl vreau, e pielea ta.
Şi sunt atâtea moduri de-a jupui o...
O pisică, da.
Felicitări, cel mai bun comentariu.
- O să vorbim sau nu? - Nu.
Leslie!
Ai întârziat 15 minute, fată plictisitoare, slabă şi...
Taci, fată rea!
Bună încercare.
Mă întreb dacă am destulă putere să-ţi opresc inima.
Leslie!
Leslie, nu fă asta!
Eşti mai bună decât asta.
Tu eşti Leslie Willis.
Dacă te face să te simţi mai bine, te voi respecta mereu că m-ai ajutat.
Şi eu am să te termin.
Apa şi electricitatea, nu-s compatibile.
Mersi pentru ajutor.
Cu plăcere, Supergirl.
Bun. Curcan, umplutură, sos de merişoare, cartofi dulci, şi trei felii de prăjitură.
Răsplata că te-am pus în faţa familiei mele nebune.
Mersi.
Da.
N-am apucat să-ţi spun pentru ce-s recunoscător.
Ai fost în mijlocul unui război.
Tatăl meu e în închisoare.
- Winn, îmi pare rău. - Să nu-ţi pară.
E o persoană teribilă şi merită să fie acolo.
Oricum, familiei mele nu-i plac sărbătorile.
Cu toată nebunia familiei tale, mă bucur c-am fost inclus.
Sun recunoscător că te am pe tine.
Şi eu.
Cum a fost ţara vinului?
A fost foarte bine.
Patru zile singură cu James. Tot ce şi-ar dori o fată.
Acum s-a întors.
- Pa, iubitule. Ne vedem. - Pa.
- Pa, Kara. - Pa.
Eşti bine?
- Am văzut că Livewire... - Da.
- Supergirl s-a ocupat de ea. - Desigur.
Dar cum e Kara?
- Ce face? - Se bucura că te-ai întors.
A sunat departamentul fotografic.
Despre pozele făcute de paparazzi din acest weekend
asupra unor staruri şi starlete, fiind umilite în unele feluri.
Rutina de luni.
Pe cine ai alege?
Cântăreaţă de 20 de ani ce-a muşcat din trotuar în faţa clubului Apocalipsa
pentru c-a băut prea mult?
Sau adolescenta idolatrizată
care a fost filmată ieşind din cel mai cunoscut bar de gay din National City?
- Stai, cine-i... - Să mergem cu...
Niciuna.
Lumea-i plină de atâta zgomot şi scârboşenii,
care în mare parte sunt făcute de noi.
Astăzi, de ce nu ridicăm nivelul acestui oraş
cu o poză a eseelor pe care oamenii şi-au petrecut sărbătoarea
făcând voluntariat în bucătării şi-n centrele de adăpost?
Să vedem dacă putem aduce atenţia spre acele organizaţii.
Cred că-i o idee bună.
Normal că e, doar eu am ales-o.
Vânzări de Ziua Recunoştinţei.
Liberalii adoră să se simtă vinovaţi,
aşa că hai să vedem cât de rezistenţi sunt.
Şi Kara...
Ce mi-ai spus despre moartea părinţilor tăi...
Sunt multe lucruri ce nu le ştiu despre tine.
Şi ar trebui să se schimbe acest lucru.
E în regulă, dră Grant.
Ştii destul despre mine încât să-mi aduci ceea ce-i necesar,
cafeaua caldă, salata umplută şi Lexapro, urgent.
Şi nu neapărat în aceiaşi ordine. Repejor.
Chiar şi eu cred că această îmbrăţişare e impresionantă.
- Sunt mândră de tine. - Mulţumesc.
E atât de drăguţ.
Şi de tine sunt mândră, Supergirl,
dar din câte văd la ştiri, există loc pentru mai bine.
N-a fost un compliment...
Dar e un progres pentru noi, dar nu-i amuzant pentru mine.
Asta-i cea mai bună zi din viaţa mea.
N-am fost corectă cu voi.
Am investit mult în voi.
Dar e ceva ce trebuie să vă spun.
Ceva ce eu şi tatăl vostru am promis că nu vă vom spune,
dar dacă vei lucra pentru DOE, trebuie să ştii.
Tatăl tău n-a fost doar un doctor şi n-a murit într-un accident aviatic.
Asta mi-au spus, dar nu-i cred.
Mamă, despre ce vorbeşti?
Am ştiut de DOE de mult timp.
Ştiu cu ce se ocupă.
Nu, nu o iei.
Cu tot respectul, dr. Danvers, nu eşti în măsură să negociezi.
E doar o fetiţă de 13 ani.
- Are nevoie de-o familie. Are nevoie... - Să fie în siguranţă.
La fel şi cei din jurul ei.
Şi din moment ce Superman refuză să lucreze cu noi,
Kara ne va ajuta imens.
Nu te vei atinge de ea.
Am să-ţi ofer ceva mult mai valoros.
Da? Ce oare?
Pe mine?
Jeremiah...
Voi lucra pentru tine.
Ştiu tot ce trebuie despre Superman.
Cercetarea mea, munca mea, îţi aparţin.
Dar Kara rămâne aici.
Bun venit în DOE, dr. Danvers.
Jeremiah a murit lucrând pentru DOE.
A murit lucrând pentru Hank Henshaw.
Bună treabă cu Livewire, Supergirl.
DOE are primul prizonier fără legături extraterestre.
Şi acum că sărbătorile s-au terminat şi te-ai distrat,
poate te întorci la munca ta actuală.
Să prinzi extratereştrii.
Da, dle.
Asta-i tot? Fără replică?
Nu, dle, sunt doar gata de muncă.
Bine.
Trebuie să aflăm ce s-a întâmplat cu tatăl meu.
Absolut.
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta @ SFZ Team