Han sa: "Min bror sköt mig."
- Kolla baksidan. - "Kill brothers."
- Morten hade ingen bror. - "Kill brothers".
- Jag ska betala tillbaka. - Ta pistolen och skjut!
- Är du klar? - Åk, du. Jag kommer.
Det är Hans! Han har puls.
Han har förlorat en hand och ligger i koma.
Pappa dog i morse. Nu är det bara du och jag, Saga.
Henrik... Jag trodde att du skulle be din nya kollega om hjälp.
- Jag har nåt. - John fick en träff på Lises blogg:
Rikard Johnsson, Ringstedgade 21.
Jag tar över förskolan som Helle startade.
Natalie Anker är nästa offer!
Släpp kniven! Stanna!
Har du ont, pappa?
Du kan inte få mer smärtlindring nu.
Jag vet att du är där du absolut inte ville hamna.
Det är inte rättvist. Men du behöver inte ligga här längre.
Hej då, pappa.
Vi letar efter "Knightrider".
Rikard Johnsson, svensk, bosatt i Köpenhamn.
Vi har hans lägenhet under bevakning,―
- men han kommer väl knappast dit.
Uppvuxen i Helsingborg. Flyttade till Köpenhamn som 17―åring.
Jobbar som städare. Arbetsgivaren säger att han är en ensamvarg.
- Grannarna säger samma sak. - Han är efterlyst. Passet indraget.
Tror vi att han lämnat landet?
Nej. Han lever i en isolerad, liten värld.
- Vet vi vilka han städade hos? - Inte än.
- Hans telefon? - Samtalslistorna är på väg.
Hur är det med Lise? Den här Rikard verkar avguda henne.
Han tror att de hör ihop, så han kanske åker till henne.
- Sa han inget mer? - Nej. Tid och plats här och nu.
Var fan är han?!
I tid, för en gångs skull!
- Vad ska vi göra? - Hämta en väska i Sverige.
- Vem av er åker? En stannar här. - Det var inte dealen.
Vad vet du om dealen? Du skickade ju din gravida tjej.
- Jag stannar. - Du ska inte vara ensam med honom!
- Du åker, jag stannar. - Okej.
Koden till förvaringsboxen och adressen. Kör försiktigt.
Jag snabbar mig.
- Vi har väntat på dig. - Vad har jag nu gjort?
Jag måste på toa.
- Bra eller dåliga nyheter? - Mest dåliga. Tyvärr.
Här. Hjälp till lite!
Så trots mitt inlägg angrep han inte Bente Knudsen...?
- Hur hittade ni honom då? - Vi spårade hans dator.
Han kanske söker upp dig.
Men han vet ju inte att jag hjälpte er.
- Om han tar kontakt, så... - Det är ju Rikard!
Han städar här. Han har nycklar.
Karen!
Karen, öppna!
Karen!
Karen! Öppna!
Låt oss ta över. Du måste gå härifrån, Lise.
Rör henne inte!!
Rikard, det här är Henrik Sabroe, Köpenhamnspolisen.
Jag vill att du släpper Karen.
Rikard! Tala till mig!
Jag vill ha hit Lise, annars dör Karen!
Okej. Släpp Karen så pratar vi om det.
Nej! Lise ska hit, annars dör Karen!
- Släpp Karen. - Förstärkning är på väg.
- När? - Inom 10―15 minuter.
- Det här är ert fel! - Hur kan det vara det?
Han vet att jag hjälpte er! Jag kan ta mig in och byta plats med Karen.
- Det får du inte. Kan du komma in? - Det finns en annan väg.
Vad du än har gjort...
...så är det inte i närheten av att döda ett barn.
- Gå inte över ytterligare en gräns. - Håll käften, håll käften...
Rikard, nånting går sönder inuti om du gör det.
Det blir aldrig detsamma igen. Förstår du vad jag säger?
Om hon dör nu, tar hon med sig nåt av dig.
Att förlora ett barn... Livet blir aldrig helt igen. Förstår du vad jag säger?
- Har du nånsin ångrat nåt i livet? - Jag dödar henne!
Var är Saga? Där inne? Herrejävlar!
- Karen! - Lugn.
Du?!
- Rikard! Hör du oss? - Jag har gjort allt för dig!
- Prata med honom! - Jag vet! Förlåt! Förlåt!
Snälla, gör henne inte illa! Jag kommer in! Bara du släpper henne!
Jag lovar! Vi byter plats!
- Håll käften... - Rikard! Hör du oss?
- Karen...? - Håll käften!
Mamma!
Släpp kniven!
Mamma!
Saga!
Saga... Saga...? Det är bra. Kom.
Det är jättebra. Släpp, nu. Så, ja.
Jättebra. Och släpp...
Bra.
Så, ja. Det är bra. Det är bra.
- Kom in. - Det är dags nu.
Jag vet att ni alla väntar på vinet och snittarna, men ni får tåla er.
Vad har du lärt dig här i dag?
Att nu blir det andra bullar av. Nu ska gubben där hemma få veta hut.
Och chefen. Och Agneta som är en sån energitjuv.
Är det vad du har lärt dig här i dag?
Nej. Med min livshistoria hoppas jag kunna visa―
- att lycka faktiskt är ett val.
Det enda du måste göra här och nu, det börjar...här.
Känslan av hur du ser på dig själv.
Tack för att ni lyssnade.
- Så. - Tack.
- Hej, Claes. - Hej, Annika.
Jättebra - som vanligt.
- Vad kan jag hjälpa dig med? - Du kan signera en bild jag tagit.
- Du spolade batteri―liknelsen i dag. - Ja. Helt ärligt... Jag glömde den.
- Varsågod. - Kan jag ta en till...?
Kommer snart.
Okej. Tack. - Hej!
- Vad heter du? - Rafaela.
Nej! Vad gör ni?!
Ge hit den! Vad gör ni?!
Linn!
- Fick ni honom? Är han här? - Han plåstras om. Han är strax här.
Jag vill vara med under förhöret.
Helt uteslutet. Du kan få observera.
Men du får inte ta aktiv del i förhöret.
- Okej. - Ursäkta...
Varför gick du in?
Finns misstanke om att gärningsman ska åsamka gisslan skada, får...
- Det var inte det jag menade. - Det var det du frågade om.
Okej. Då frågar jag så här:
Hur har din pappas död påverkat dig?
Vi stod inte varann nära.
- Att Hans ligger i koma, då? - Det påverkar inte mitt arbete.
- Är det därför du blivit...oaktsam? - Jag är inte oaktsam.
Jag räddade troligen Karen och definitivt Natalie Anker.
- Din mamma ringde. - Varför det?
Hon är orolig för dig. För att du inte bearbetar det som hänt.
Hon har inte rätt att prata om mig.
Hon ber dig komma på minnesstunden.
- Rikard är här. - Hans försvarare också?
Han vill inte ha nån, så vi kör på.
Helle Anker. Fabian Christensen. Hans Petterson.
Berätta om dem.
Kom igen.
En advokat hade kunnat tala om att det är bättre att prata med oss.
Vi släpper dig inte bara för att du inte erkänner.
Är du inte stolt?
Lise kanske inte uppskattar det, men du har ju satt spår.
Du har gjort nåt bra, eller hur? Du har gjort skillnad.
Titta på de här fotona.
Helle Anker.
Fabian Christensen.
Hans Petterson.
Ska vi börja med Hans?
- Skulle hon smuggla den över bron? - Ja.
- Vet vi vad som finns i? - Nej.
- Ska vi öppna? - Jag behöver inte veta.
Marc har skulder till Lukas Stenstrup.
Det där är nog en avbetalning.
Jag vill inte veta. Colbert... Fixa det.
Det ska bli, Freddie.
Vad var det du sa till Lise i lägenheten?
"Du svek mig."
Sånt gör ont.
Då blir man arg.
Var det det som hände?
Kom igen!
- Linn! De måste få honom att tala! - Säger han inget?
- Inte ett ord! - Det kommer. Vi har tid.
Det räcker inte! Vi måste koppla honom till morden! Till Hans!
Kom med.
Jag förstår hur svårt det måste vara. Vi utreder flera mord―
- och ett överfall på en polischef, inte på din man. Du måste backa.
- Vad betyder det? - Du kan inte komma och gå här.
- Jag har personal här. - Utlånad, och under mitt befäl.
Jag ville vara tillmötesgående, men ur polisiär synvinkel är det fel.
Du tänker inte klart.
Du vet inte vad jag tänker!
- Trivs du här? - På länskrim?
- I min mans rum. - Det är temporärt.
Ja. Det är det.
Min morfar satsade allt och skapade Ekdahlshus―
- så att alla familjer skulle kunna bo i ett bra hus för en rimlig summa.
Vi öppnar vårt elfte kontor i Norden, men vårt första i Danmark. På tiden!
Då klipper vi bandet!
- Bra tal. - Vad gör du här?
Hälsar på min flickvän.
Jag har bokat bord på en restaurang i kväll. Klockan åtta. Hinner du det?
- Jag vet inte. - Ingen vet vem du är i Danmark.
- Det vet man aldrig. - Du äter middag med din väninnas son.
Hur konstigt är det?
- Anna! - Ja, jag kommer.
Jag lovar inget, men jag ska försöka.
Hej!
- Hur gick det? - Inte så bra.
Va? Jeanette?
- Jag blev av med väskan. - Va?
Några män körde upp på sidan och tog den.
Sätt dig.
Här är 7 500. Det är inte mycket, men det är allt jag fick fram.
Du kan få bilen också.
- Fattar du vad väskan var värd? - Mer än 78 000.
Mycket mer, fattar du det?
Jag lovar att skaffa fram pengarna.
Jag skaffar pengar! Jag kommer på nåt!
Håll din jävla käft!
Från och med nu är du inte skyldig mig ett skit.
Vi är kvitt.
Stick.
Försvinn.
- Är vi kvitt, bara? - Det sa han ju.
Hur fan...? Var fick du pengar ifrån?
Jag sålde smycken jag hade gömt undan.
Från mig?
Ja.
Jag är verkligen ledsen, Jeanette.
Ska vi inte bara åka hem?
- Gick det bra? - Perfekt.
- Vad händer? - Han säger inte ett ord.
- Försöker han klara sig genom att tiga? - Kanske.
Motivet var uppmärksamhet. Han borde vilja ta åt sig äran.
Han såg förvånad ut när vi visade fotot på Hans.
Som om han inte visste...
Vi har fått schemat från städfirman. Han hade definitivt möjlighet.
Okej. Vi tar en omgång till.
Det får vänta. Ni har annat att göra.
Det är Hans hand. Han har i alla fall en sån ring.
Herrejävlar...
Likadant igen. Spektakulärt. Iscensatt. Upplyst.
Helle Ankers hjärta leder oss till Hans, vars hand hittas här―
- så ingenting hos Fabian Christensen knyter det mordet till de andra.
Stämmer.
- Hade Rikard hunnit det här i natt? - Kan han inte ha gjort det tidigare?
Läkaren säger att han har varit död i 12 timmar, max.
- Vet vi vem det är? - Inte än.
Han verkar inte sakna nåt.
Fy fan.
Hej, Claes.
- Hej. - Ursäkta om jag stör.
Jag läste om din pappa. Jag är ledsen.
- Kom det plötsligt? - Nej... Han var sjuk en längre tid.
Det blir ändå alltid lite av en chock.
Jag ville bara beklaga sorgen och...se hur du mådde.
Okej, tack.
Har du nån? Eller...du kanske vill vara ensam?
Ska jag komma in en stund?
Ja, men kom in...kom in.
Samling!
Ursäkta.
Lars―Ove Abrahamsson, 72. Pensionerad lärare från Oxie.
Hans syster Margareta är på väg hem från Gdansk.
Frågan är om vi har rätt man. Ska vi ägna Rikard mer tid i utredningen?
Han kan ha läst om Helle, och dödat Fabian för att imponera på Lise.
- Grundat på...? - Alla utom Fabian saknar kroppsdelar.
Rikards fingeravtryck fanns på Fabians bil, och enbart där.
I Lises brev fanns bara foto på Fabian.
Har Lise Friis Andersen sagt nåt om Lars―Ove på bloggen?
- Vlogg. - Förlåt?
Om det är videoklipp heter det "vlogg", inte "blogg".
- Inte vad vi hittat. - Jag pratar med henne.
Dessutom hittade man en skrivmaskin hos Rikard,―
- men ingen pistol.
Okej. Mordförsök på Natalie. Troligen mord på Fabian.
Vi utgår från att Rikard inte gett sig på de här tre. Vad är kopplingen?
- Vi har inte hittat nån än. - Då vet vi var vi börjar i morgon.
Linn! De här dragningarna vid tavlan...
Det är jag som brukar hålla i dem. Det är min utredning.
Nej, Saga. Det är VÅR utredning.
Sätt dig.
Jag försöker lära känna gruppen, så jag har läst på lite.
Jag undrar över dina utvecklingssamtal med Hans.
Han frågade hur det gick, du sa "Bra", och ni var klara.
Det kan tyckas vara onödig formalia, men det handlar om utveckling.
Om att tillvarata medarbetarnas kompetens.
Hans kan använda min kompetens.
Då har han nog inte berättat att det kommit klagomål på dig genom åren.
- Från vem? - Inga kollegor.
Från vittnen. Man har uppfattat dig som okänslig. Otrevlig.
- Du visste inte det...? - Nej.
Vi är mitt i en mordutredning.
Jag tvivlar inte på att du är en värdefull resurs.
Men jag skulle vilja att du går på sensitivitetsträning sen.
Coachning eller nåt sånt. Hur ställer du dig till det?
Jag vet om mina begränsningar.
- Begränsningar är nya möjligheter. - Inte för mig.
- Var det nåt mer du ville? - Nej. Du kan gå hem nu.
- Jag visste att du skulle komma! - Det visste jag också.
- Har du beställt? - Nej, jag väntade på dig.
Tack.
Du är så vacker. Det är sant.
- Ger aldrig Håkan dig komplimanger? - Nej, inte så ofta.
Han förstår inte vilken tur han har som har dig.
- Hej. Har du fem minuter? - Ja.
Hej, Karen.
- Hur mår hon? - Bra. Efter omständigheterna.
Vi ska precis äta.
Känner du till Lars―Ove Abrahamsson?
- Nej. - Svensk, 72 år, pensionerad lärare.
- Bor i Oxie utanför Malmö. - Varför frågar du?
Han är död. Mördad.
- Ni anhöll ju Rikard. - Du har inte bloggat om Abrahamsson?
Nej. Jag vet inte vem han är.
Betyder det här att det är samma mördare?
Det finns saker som tyder på det.
Så inget har med min blogg att göra?
Det betyder ju inte att det är okej, det du sysslar med. Adjö.
- Blir det sent? - Ja. Det gör det nog.
- Du ser bra ut. - Tack.
Lillian! Hej! Jag stod i duschen. Vad ville du?
- Vill du hjälpa mig med en sak? - Javisst. Vad då?
Linn vill att jag håller viss distans till utredningen. Håller mig borta.
Du måste ge mig tillgång till utredningsmaterialet.
Hålla mig uppdaterad.
- Jag skulle verkligen uppskatta det. - Det är klart att jag gör det.
Tack.
Jag ska vidare. Vi hörs.
Hej.
Hej! Vad gör du här?
Jag är medlem. Det verkar vara ett effektivt sätt att hitta en sexpartner.
Okej...
- Lycka till. - Detsamma.
- Saga Norén, länskrim Malmö. - Frederik Hansen.
- Ska vi ha sex? - Förlåt?
Ska vi ha sex?
- Det kommer lite plötsligt. - Jaha?
Jag är glad att du övertalade mig. Det här var vad jag behövde!
Du...
- Inte här. - Okej. Var är ditt hotell?
Våra visningshus är fullt möblerade.
- Tänk att alltid kunna ha det så här. - Det kan vi inte.
Varför inte?
Jag älskar dig.
Men...nu ser det ut som det gör.
- Jag hatar det. - Nej...nej, det gör du inte.
Jahapp...här sitter du.
Det lät som ett enkelt sätt att få sex med nån.
Det är ju en singelklubb. Många letar efter nåt mer långvarigt.
Letar du också efter nåt långvarigt?
Varför undrar du?
Annars måste ju din kväll också vara misslyckad.
Föreslår du det jag tror?
Det var ett konstaterande.
Det kunde tolkas som att vi två skulle ha sex.
Ja.
"Ja, det kan tolkas så" eller "Ja, vi ska ha sex"?
Ja, jag tycker att vi två ska ha sex.
Okej. Men det ska ske hemma hos dig.
- Varför då? - Vi får kortare väg till jobbet i morgon.
- Tänker du stanna hela natten? - Ja. Är det ett problem?
Nej.
Kom.
Du kan klä av dig och lägga dig.
- Ska vi inte ta en drink först? - Behöver du alkohol för att ha sex?
Nej.
Då så. Klä av dig.
Okej.
- Vad är du bäst på? - Va...? Vet inte.
Jag gillar missionären, jag har benen på ett visst sätt.
Jag vill inte bli smekt, men kan ta på dig hur du vill. Oralsex går bra.
Har du några önskemål?
Nä. Det låter väl jättebra.
- Vill du låna tandborste? - Din tandborste eller en tandborste?
- Min tandborste. - Nej, tack.
- Du ser trött ut. - Gör jag? Jag sov dåligt, bara.
Annars brukar blodgenomströmningen vid orgasm―
- tömma musklerna på energi.
Okej. Tack för din utmärkta information, Wiki,―
- men...jag har lite sömnproblem.
- Ska vi dra? - Ja.
- Berättar vi på jobbet? - Vad då?
Jag har aldrig haft sex med en kollega. Berättar man eller inte?
Det berättar man inte.
Marc?
Fan!
Godmorgon! Jag lät dig sova. Vill du ha frukost?
- Nej, men kaffe blir bra. - Jag har gjort äggröra. Sätt dig.
Kaffe...
Har du bestämt vem som ska hålla i begravningen? Varför ringde du inte?
Nu förstår jag inte vad du menar.
- Jag driver en begravningsbyrå. - Jaha. Det visste jag inte.
Jag berättade det efter föreläsningen i Södertälje. Vi drack kaffe.
Ja, just det...jag glömde det.
- Jag har inte kommit dit än. - Nej, så klart inte.
Men...när du är redo, så kan jag ta hand om allt åt dig.
Tack.
Karin Petterson kommer i dag, Hans tidigare fru i 20 år.
Bra.
Vi ska förstå nåt från det här. Kropparnas placering, belysningen...
Det kanske är det som är meningen.
Inte vilka, utan hur.
Det kanske är en slump att det är de där tre.
Han sköt Dover för att komma åt Hans.
Men ingen hittar nån koppling mellan de tre.
Saga...
Jag skulle vilja be dig om en tjänst.
Skulle du kunna titta på ett fall? Det är en utredning.
Ett cold case. Nedlagt och arkiverat.
- Heldanskt? - Ja.
"2009. Försvunna personer."
- Varför ska jag titta på den? - Du kanske hittar nåt nytt.
- Var du utredningsledare? - Nej.
Bilarna från natten då Helle dog.
- En vit skåpbil. Gissa vems. - Jag gissar aldrig.
Lukas Stenstrups ungdomscenter. Jag känner igen registreringsnumret.
Kom.
- Tittar du på det? - Ja, när jag får tid.
- Det är vår bil. - Vem körde?
I princip vem som helst. Nycklarna hänger i ett skåp.
- Är det inte låst? - Nej.
Men alla ska fylla i körjournalen i bilen.
Här. Tyvärr är det tomt.
Här, den 5, klockan 16.50, har bilen körts 181 320 km.
Nästa man hämtar ut den dagen efter, den 6, klockan 10.30.
Då står mätaren på 181 565.
- Så nån körde 24,5 mil den natten. - Ja.
- Och du har ingen aning om vem? - Inte den blekaste.
- Var det allt? - Ja, du kan gå. Vi väntar på teknikerna.
- Vilka tekniker? - Som ska ta bilen.
- Hallå! - Hej. Välkommen hem.
Hur var Köpenhamn? Träffade du Ulrik och Gunilla?
Nej. Jag hade fullt upp.
- Vad i helvete håller du på med?! - Jag kom just hem. Vad är det?
Är du nära en dator? Titta på Aftonposten.
Ring sen.
- Vad hette de? - Hon hette Helle Anker.
Han hette Lars―Ove Abrahamsson.
Nej, tyvärr.
Du... Du har ju jobbat ett tag tillsammans med Hans.
Jag undrar... Har du träffat hans nya? Lillian?
Många gånger.
Karin, vi letar efter en koppling―
- mellan din tidigare man och de här personerna.
Varför har nån velat skada dem?
Jag förstår det, men jag kan tyvärr inte hjälpa er. - Hur är hon, då?
Hur hon är...? Hon är bra. Polischef i Köpenhamn. Yngre än du.
Det gick ju så fort med bröllop, ny lägenhet och alltihop.
Jag förstår att det...
Om du kommer på nåt, så får du väldigt gärna ringa.
Var han annorlunda med henne?
Han kom för sent på morgnarna. Det gjorde han inte när ni var gifta.
Tack för att du kom.
Saga, kan du följa med mig?
- Vart ska vi? - Följ med, bara.
- Vad gör vi här? - Minnesstunden.
- Jag vill inte vara här. - Jag stöttar dig.
Man ska ta alla chanser att säga adjö.
Jag kan inte.
Forskning visar att fysisk beröring kan påskynda uppvaknandet.
Bekanta ljud också. Röster.
Så jag kan berätta vad som händer på jobbet.
Linn ville att jag skulle gå på min pappas minnesstund. Jag kunde inte.
Min mamma...
Min mamma gjorde oss sjuka, min syster och mig.
Münchhausen by proxy - jag var tvungen att få henne därifrån.
Jag var rädd att hon skulle dö annars.
Jag kunde inte ha gjort på nåt annat sätt.
Hans... Det vore väldigt bra om du vaknade nu.
Hans!
Vem var det där med Lukas Stenstrup?
Mehmet Ramin. Han körde bilen.
- Varför? - Han skulle hälsa på tjejen i Lund.
Bilarna får inte användas privat, så han skrev inget.
Flickvännen bekräftar. Mehmet var där till efter fyra.
Vi kan inte lita på bara en persons uppgifter. Kontakta Öresundsbron.
Se om de kan få fram bilder där man ser föraren.
Bra jobbat.
- Det blir inga problem, va? - Nej.
- Vem hade bilen, egentligen? - Hoppa in.
Anmäld saknad
Översättning, textning: Åse Hellerud Svensk Medietext för SVT