Мобли: Иска да хакне климатичната с-ма на Steel Mountain (Стийл Маунтин),
да загрее съоръжението достатъчно, за да унищожи всички ленти.
Ето това ще направим.
Ще чатна на моят контакт в Тъмната Армия, веднага щом тръгнете.
Ромеро: Ти просто ще чатнеш на най-опасната хакерска банда в света?
Той има банковата ми сметка, Оли.
Не може просто да заразим мрежата на Allsafe (Олсейф), заради това.
Ще загубя работата си.
Ромеро: "Evil Corp." (Ивъл Корп.) вдигат нивата на защита.
Създават физически копия
и превозват всички аналогови бекъпи.
Ще започнем днес.
Съпругът й, Скот Ноулс.
Изглежда, че Бордът вече си го е избрал.
Трябва да вечеряме с тях, възможно най-скоро.
Искам да си на мястото, на което принадлежиш - тук, с мен.
Мисля, че съм щастлив, където съм.
Шейла: Не ме разочаровай, става ли?
Момичето там, вътре, е мое.
Шейла: Имаш ли нещо общо с ареста на Вера?
Той е с обвинение за убийство. Знаеш ли това?
Планът е мой. Аз ще вляза.
Явно успяваш да го скриеш от тези загубеняци,
но аз разпознавам наркомана, когато видя такъв.
(подсмърча) Сам съм. Мистър Робот: Не, не си.
Никъде няма да ходя, хлапе.
Превод и синхро - tooled Възможни малки и малко неточности :)
(поскачаща топка)
Карол: Искаше ми се да ти донеса добри новини, Фернандо,
но това няма да е среща за освобождаване.
Това е само малка част, която можах да донеса.
Прокуратурата разполага с повече.
За какъв срок иде реч? - Говорим за години.
Йоу, ти бъзикаш ли се?
Би трябвало да измъкваш хората ни.
Това е ползата от теб.
Имат сериозни доказателства.
За всяко обвинение, което ще ти предявят,
те имат тези папки, твоите туитове, твоя Инстаграм.
Ти казваше, че няма как да се досетят.
Мани: Не могат, брато.
Казвам ти, всичко беше избарано, Ви.
Момчета, това не е "Игра на кодове".
Кодирането тук не е кой знае какво.
Освен това, кой ви каза въртите
бизнес из социалните мрежи?
Амбициозният ми малък брат.
Знаеш ли колко пари спестихме за последната година?
Направихме дейността ни много по-продуктивна.
Бяхме внимателни.
Туитвали сте за всяка транзакция,
свързана с дейността ви.
Това е обратното на "внимателно".
Не е чудно, че сте накиснати с анонимен сигнал.
Кой е подал сигнала? - "Анонимен" има само едно значение.
Вече сте разляли млякото.
Информацията е излязла наяве
и сега те те държат здраво.
Не можем да пледираме "невинен".
Ще те обвинят в убийство първа степен.
Няма да пледирам, така или иначе.
Мен хора не могат да ме съдят.
Това е космична отговорност.
Някой трябва да бъде наранен.
Само така ще бъдем квит с Вселената.
Фернандо, трябва да обсъдим стратегията.
Ти не искаш максимална присъда. - Не, не...
Ако ме заключат, ще е без значение зад какви врати.
(подскачаща топка)
Това си ти. Ето кой си бил.
Познавам те.
(подскачаща топка)
МИСТЪР РОБОТ Епизод 5 - eps1.4_3xpl0its.wmv
(електронна музика) - Мм-хмм.
♪♪♪♪♪
(дълбока въздишка)
Извинете..
Прощавайте, простете... Аз съм платил.
Искам само да изкажа благодарност.
Благодаря ви, благодаря.
Оу, извинете ме. Извинявайте.
Само да изкажа похвала.
Хей, чудесно кафе, идеално обслужване.
Почерпете се от мое име.
♪♪♪♪♪
"Свързване със с-мата успешно"
Елиът наум: Стийл Маунтин.
Опитваме се да проникнем в охранявано хранилище за данни,
чийто слоган гласи "НЕДОСТЪПЕН".
Нищо не е истински недостъпно.
Място като това би доказало обратното,
ако не беше построено от хора.
и, ако успееш да хакнеш точния човек,
изведнъж,
ти имаш част от мощен malware (малуер - зловреден софтуер).
Хората винаги са били най-удобни за разработка.
Никога не съм се затруднявал да хаквам хора.
Ако ги слушаш и наблюдаваш,
техните слабости изглеждат като
неонови надписи, монтирани на челата им.
Мобли е лакомия.
Няма дисциплината да овладее импулсите си.
Ромеро: Не искам бабалюги тук - разнасят болести.
Елиът наум: Ромеро е всезнайко и хипохондрик.
Мобли: Бил Харпър е нашият първи exploit (експлойт, комп.).
Няма да ни е особено полезен.
Ще ни вкара в Ниво 1,
но няма да може да ни свърже с Ниво 2.
Ромеро: А ние трябва да се доберем до Ниво 2.
Ти ще поискаш да говориш със супервайзъра му, Уенди.
Тя ще ни заведе точно, където е необходимо.
След това ще се отървем от нея, от тук.
След това ти ще свържеш платката
към климатичната система и се изпаряваш.
Сега ние те чуваме и ти ни чуваш.
Елиът наум: Мистър Робот?
Недостатъкът му е, че е откачен.
Клиничен случай.
Ако го опитат: "Ваш приятел скочи от мост, а вие?",
ще го направи без колебание,
само за да докаже нещо.
Влезе ли вътре, вероятно ще взриви цялото място,
точно както искаше отначало.
Не искаш ли да погледнеш отново
инфото и картата? - Запомних ги.
Добре, Джеймс Бонд, да им нарушим покоя.
Мобли: Бум-бум.
Елиът наум: Да, и аз имам проблеми със сигурността.
Не обичам да съм навън.
Харесвах прекалено морфина.
Господин Сепиол?
Елиът наум: Разговарям с теб,
а ти не съществуваш.
Сам Сепиол?
Сър?
Това си ти, Елиът.
Добре.
Много се извинявам за чакането.
Както виждате, тук винаги е голяма суматоха.
С какво мога да ви помогна?
Мистър Робот: Искаш да разгледаш. Не задълбавай.
А... Обиколка.
Добре.
Сигурен съм, че на рецепцията са ви казали,
че...изискваме предварителна уговорка за обиколките.
Началникът ми ни прави проблеми за това.
Аз съм Сам Сепиол.
Трябва да ми обърнете внимание.
Добре. (прочиства си гърлото)
Малко грубо, но може и да мине.
Ето какво...
Нека от компанията ви се обадят за нова среща
и ще измислим нещо още до края на седмицата.
Попитайте за Бил Харпър.
Знаят къде да ме намерят. (подхилкване)
Мистър Робот: "Чуй ме, Бил.
Мислиш, че шефа ти ти е правил проблеми досега?
Ти ще имаш истински проблеми,
Веднага щом си тръгна оттук.
Нищо няма да пренасрочвам, Бил.
Щом изляза през тази врата, никога няма да се върна.
На твоя отговорност, Бил."
Наистина мисля, че трябва да ме разведете.
Не става просто ей така.
Съжалявам, сър.
Всичко хубаво.
Излизам. Не се получава.
Мистър Робот: Ще стане.
Стой там.
Държах се твърде странно.
Мистър Робот: Точно като всеки технологичен милиардер.
Успокой топката. Ще стане.
Елиът наум: Не е чудно, че Уикипедия винаги е в грешка.
Всеки може да се меси.
Е, не всеки.
Маниаци като Мобли, спечелил си доверие през годините
със своите 20,000 редакции.
А хората продължават да се доверяват,
признателни на всички Моблита по света, за тяхната информация.
Г-н Сепиол?
Г-н Сепиол!
Имам добра новина.
(подхилкване)
Оли: Спри. Спри се.
Може ли да спреш с опаковането за 5 мин.?
Не може ли да го обсъдим като възрастни?
Обичам те.
Ти дори не знаеш защо плачеш.
Да се оженим.
Оли, моля те, спри.
Анджела, не можеш да се откажеш от нас, просто ей така.
(въздишки)
Обмисли ли поне малко решението си?
Какво ще правиш? Ще живееш с баща си в Джърси?
Стига, де.
Проваляш живота си. Анджела: Вероятно, но провалям и твоя.
Защо носиш служебната ми карта?
Да не би...
Да не би... Ти да не си...
Знаеш ли какво ще се случи?
Ще има сериозни последствия и аз ще им кажа...
Използвах компютъра ти... Така че, казвай им каквото искаш.
Ти, сериозно ли?
Помисли ли, изобщо, как това ще ме засегне?
Помислих.
Бил: Ето един пример за размерите на това място.
Имаме собствен пожарен отдел, вътре в съоръжението,
само за нас.
Не може да имате пожарен отдел без пожарни коли
и не може да имате пожарни коли без шосета.
Имаме си всичко това. Вътре!
Представете си го.
♪♪♪♪♪
Мистър Робот: Елиът, сега е момента да се отървеш от Бил.
(асансьорни звуци)
Бил: Има толкова много информация...
Мистър Робот: Ще трябва здраво да запретнем ръкави.
Трябва да притиснеш Бил, за да извика шефката си.
Тук има хранилище, с площ над 18 000 кв.м. -
размерът на търговски мол,
а това само едно от всичките...
Бил, къде са тези гигантски хранилища? - На Ниво 2 са,
но то не е част от обиколката ни.
Дори на мен не ми е позволено.
Мистър Робот: Той няма да те води за сладолед.
Трябва да се разкара.
Няма място в плана ни за Бил.
Сега, точно тук...
Наред ли е всичко, сър?
Мистър Робот: Трябва да разбием света му, парче по парче.
Трябва да изтриеш усмивката от глупавото му лице.
Сър, добре ли сте?
Вие не... Вие нищо не казвате.
Мистър Робот: Пречупи го, Елиът.
Ти, единствен от всички, можеш да го направиш, Елиът.
Знаеш какво е, когато някой те принизява.
Ти разбираш какво става, когато някой изложи наяве
най-големите ти страхове, свързани с теб.
Майката на Елиът: Отговори ми!
Отговори ми!
Ставай.
Вдигни се!
Мразя те.
Ти си нищожество.
Безполезен си.
Помисли си, Бил...
За какво да помисля?
Ако умреш,
на кого ще му пука?
На тях ще им пука ли?
Да, вероятно ще скърбят един ден,
но да си говорим честно...
На никой няма да му дреме.
Така си е.
Няколкото човека, почувствали се задължени да дойдат на погребението ти,
вероятно ще се отегчат
и ще си тръгнат възможно най-рано.
(мрачна мелодия)
♪♪♪♪♪
Ето това си ти.
Ето какво си ти.
Не значиш нищо... за никого...
за всички.
Помисли си, Бил.
Защото, ако го направиш,
ако си го позволиш...
Ще разбереш, че казвам истината.
Така че, вместо да губим още от времето ми,
искам да се обадиш на някой, който е от значение...
Защото, Бил...
ти не си.
Аз ще... (подсмърчайки)
Ще се обадя на супервайзъра ми.
Елиът наум: Ето защо Бил Харпър е идеалният експлойт.
Достатъчно отчаян за да си позволи да наруши протокола
и да ме пусне вътре.
Достатъчно самотен, за да се пречупи.
Имам нужда от супервайзър на Н1С3.
Мъж: Разбрано.
(асансьор в дъното)
(неясен разговор)
Мистър Робот: Не се извинявай.
Почти си успял. Справи се идеално.
Ромеро: Щом Уенди пристигне, ще й изпратя съобщение,
че бременната й съпруга ражда.
Щом тя се махне, би трябвало да имаш достатъчно време
да монтираш платката.
(врата се затваря)
Труди Дейвис, супервайзър.
Проблем ли има?
Бил: Г-н Сепиол изиска... Мистър Робот: Труди???
...да говори с по-висшестоящ от мен.
Не мисля, че името ви е записано.
Аз съм... Сам Сепиол?
- Това въпрос ли е? Мобли: Труди, Труди?
Мобли: Къде е Уенди?
Подготвени сме само за Уенди. Къде, по дяволите, е Уенди?
Всъщност ми трябва Уенди.
Откъде познавате Уенди? Днес не дойде на работа.
"Виж кой е тук!" (новородено бебче)
Труди: От какво имате нужда, г-н Сепиол?
А...
Бих желал да разгледам Ниво 2.
Не знам какво ви е казано,
но това не е разрешено.
Ще ви изпратя. Може да вървиш, Бил.
Последвайте ме до фоайето.
Ромеро: Тази жена е призрак.
Никоя от тези не е тя.
Няма Фейсбук, няма ЛинкдИн.
Омъжена е от 30 години.
Разполагаме само с мобилния номер на съпруга й.
Той няма 1 снимка онлайн.
Без хобита, без деца,
без проблемни кредити и нестандартни увлечения.
Къщата е изплатена.
Мобли: Имам нужда... Трябва да помисля.
Елиът (шепнешком): Асансьорът почти дойде.
Да, това прави, когато натиснеш копчето.
Добре.
Хората... Хората са си хора, нали?
Така погледнато, всички са еднакви.
Обичат нещо.
Искат нещо. Страхуват се от друго.
Спецификите правят разликата, но не променят
факта, че всеки е уязвим.
Променят само начина, по който се достига до тези уязвимостите.
"Изпращане на смс на..."
(вибрира телефон)
(звуци от асансьор)
Аз... трябва да тръгвам. Съжалявам.
Трябва да отида в офиса.
От рецепцията ще ви изпратят.
Какво направи?
Мобли: Пратих съобщение от номера на съпруга й.
"Опитах да се свържа, но не успях. В болница съм.
Това, от което се бояхме, е."
Със скенер за дланови отпечатъци е.
Мистър Робот: Махай се от там.
Ромеро: Има една, ръчно заключваща се врата.
Авариен изход е и мисля, че ще се справиш.
Къде е? Ромеро: В края на коридора,
ако вървиш на север в Н1.
(напрегната динамична мелодия)
♪♪♪♪♪
Стълбите не водят до Ниво 2,
а до паркинг.
Ромеро: Ти си в противоположната част на сградата.
Връщаш се откъдето тръгна и минаваш през вратата,
през която влезе, и то бързо.
Елиът.
Стори ми се, че те видях.
Какво правиш тук?
Благодаря ви! Очакваме ви отново в "Wingstravaganza" (Уингстраваганца).
Сервитьорка: Така, нещо важно... Шейла: Мм-хмм.
Wingstravaganza означава крилца и екстраваганца (зрелищно представление).
Знаеш ли какво значи екстраваганца? - Да, най-важното.
Схващаш го.
Изглеждаш ми нервна. Вълнуваш ли се?
О, да. - Добре.
Ще ми бъдеш като сянка тази седмица, но да не ти пука -
сервиране като на всяко друго място.
Ами, всъщност, до сега не съм била сервитьорка.
Оу!
Това е като ново начало за мен.
Сервитьорка: Какво си работила преди? - Фармацевтични продажби.
Готино.
Сигурно си направила състояние.
Какво стана? - Оу, сещаш се, промените на Обама.
Добре дошли в центъра за съхранение на данни "Стийл Маунтин".
Нашите съоръжения обединяват качествата на диамант
и характеристиките на строителство и дизайн със сертификат ниво 10,
предоставяйки ви сигурна, непробиваема крепост
за защита на вашите данни.
Всички наши съоръжения прилагат
всеобхватни мерки за сигурност...
Тайрел: Те ми казват, че се престаравам, а аз отговарям "Точно така".
(смях) Та, така.
Елиът...
Беше ми приятно. - На нас също.
Тайрел: Предай поздрави на жена си. - Ще предам.
Мъжете, с които се здрависах
са финансисти от Хизбола и ISIS (Айсис).
Не бих ги зяпал.
Елиът наум: Знаел ли е, че ще бъда тук?
Дали знае защо съм тук?
Мамка му, той ще ме убие.
Тайрел: Та, какво казваше? А, рутинна проверка на преноса на данни.
"Олсейф" ги прави непрекъснато.
Но защо изпращат теб?
Тези неща, обикновено, не се вършат
от инженери, нали?
При нас задълженията на персонала се припокриват в голяма степен.
Бюджетни основания.
Изглежда и двамата сме решили днес да работим извън офиса.
Да го наречем "случайно".
Ще обядваш ли с мен? - Разбира се.
- Ям на обяд. Тайрел: (смях)
Значи, все пак, си като всички нас.
Ела.
Спипаха го, човече.
Трябва да изчезваме.
Не мърдаме от тук.
Нищо не се е променило.
Какво да ти взема, Елиът?
Имаш голям избор.
Мистър Робот: Той е уязвим.
Той е арогантен скапаняк и се гордее с това.
Пука му какво мислиш за него,
въпреки, че на него, вероятно, не му се иска.
Най-важното качество на Тайрел Уелик е неговото високомерие,
както и негов недостатък, и това е твоя експлойт.
Би било добре...
Тук ли се храниш?
В това място?
Ромеро: Това ли е плана ти - да го ядосаш?
Не, човече. Почакай.
"Салон за управленски персонал - Ниво 2"
(смях и щракане с пръсти)
Мистър Робот (заглъхващ): Не забравяй, Елиът,
връзката ще прекъсне на Ниво 2.
Елиът?
Елиът, кажи нещо, ако ни чуваш.
Впечатлен съм, че успя да стигнеш до тук.
С "Олсейф" е свършено, но ти не се примиряваш.
С теб сме еднакви.
Ние сме перфекционисти.
(наливане на вода)
Гледам нашия сервитьор през последните...
седем години.
Сигурно е на 50, може би има деца,
вероятно разведен, втора жена, още деца...
И се чудя -
какво ли мисли за себе си?
Житейският му потенциал се изразява
в 30 бона годишна заплата,
икономична кола, която още изплаща,
апартамент с две спални,
детска издръжка, купони.
Не бих понесъл
живот като неговия.
Животът на обикновена хлебарка,
чиято най-голяма полза е да ми сервира салатата.
(напрегната мелодия)
♪♪♪♪♪ (говор по радиостанция)
Трябва да отида до тоалетната.
♪♪♪♪♪
Елиът наум: Отново проклетата абстиненция
или е заради Тайрел Уелик?
Играе ли си с мен?
Каква игра, всъщност, играем?
Аз ли съм неговия зловреден софтуер?
♪♪♪♪♪ (повръщане и кашлица)
Трябваше да си наплискам лицето.
Трудно дишам...
тук.
Знам, че си натопил Тери Колби.
Не съм...
Баща ти е работил в "Ивъл корп." преди да умре.
Това е публична информация.
(напрегната музика)
(течаща вода)
Няма да те издам, ако това си мислиш.
Дори нямам доказателства,
но и да имах, нямаше да ми пука.
Исках само да узная слабостта ти.
Сега знам.
Отмъщение.
Колко обикновено.
Точно като нашия сервитьор.
Но дори невероятните хора...
аз вярвам, че си такъв,
са движени от човешки баналности.
И за съжаление, всички сме хора.
Освен мен, разбира се.
Бъзикам се, Елиът.
Приятно дълго прибиране.
Аз ще се върна в Ню Йорк с хеликоптер.
Пази се, Елиът.
(тежко дишане)
♪♪♪♪♪
FSociety: Вие сте готови, ние сме готови. Може ли да пуснем скрипта до 30 сек.?
Тъмната Армия: Погрешно сте разбрали.
FSociety: Погрешно сме разбрали какво?
...fsociety беше изхвърлено от...
Свържи се с #da7Q_9RnPjm
Вие сте баннати (изхвърлени)
Не. Глупости!
Дарлийн: Пич, глупости!!!
- Какво казаха? - Ами, знам ли...
Основно, че са банда безполови смотаняци.
Трентън: Къде се засили? - Да оправя нещата.
Никой друг няма да го направи.
Дарлийн, почакай.
Не мисля, че трябва да се опитваме да ги притиснем.
Да кажем така...
Или го оправям, или го развалям.
Те да решават.
Здравей, Тиквичке.
Здрасти, Татко.
Защо не си на работа? - Скъсах с Оли.
Знам.
Досега го слушах по телефона.
Влизай...
Той ридаеше.
Искаше от мен да ти кажа нещо от сорта
"Винаги ще те обичам.
Моля те, върни се."
- Оу, и ще се научи да ти прощава. Анджела: (хили се)
Божичко.
Какво му отговори? - Казах му, че според мен,
е трябвало да скъсаш с него много отдавна и му затворих.
Браво.
Той какво имаше предвид, все пак? - Обикновени работни и...
финансови разногласия.
И, разбира се, изневярата му...
Това е, горе-долу.
Ами, относно изневярата, не съм изненадан.
Не се опитвам да ти доразвалям настроението, но...
Хлапакът е отрепка.
Колкото до парите... - Татко, не.
Ще ти преведа някакви пари - за професионалното ти развитие.
Татко... - Да го наречем заем,
но няма да ми го връщаш.
И ще останеш тук,
докато спестиш за апартамент.
Не мога да те карам да правиш това.
И не ме караш.
Аз го искам.
Гладна ли си? - Да.
Не, не, стой, стой, стой...
Лежи си.
Какво ти се яде? - Не е нужно да ми готвиш, Татко.
Пържени филийки. Идват веднага!
(клаксони наоколо)
Заради този идиот ще закъснеем.
Ако закъснеем, те ще ни почакат.
(класическа музика)
Срещала ли съм го преди?
Мм-хмм.
Явно не е от запомнящите се.
Този, който говори за вино ли е?
Мм...
А тя?
Защо продължаваш да питаш за нея?
Защото, все още, не знам какво иска тя и това ме изнервя.
Не се отнасяй толкова.
Трябва да ти е ясно - щастливи са, задоволени са. Изглежда нищо не искат.
Точно затова съм изнервена.
Можем да стигнем далеч само чрез някой като тях. Освен това, не го вярвам...
Не всеки е нещастен като теб, мила.
Освен това, дори и да са задоволени
или не искат нищо. Ще поискат.
Просто трябва да премахнеш това, което вече имат.
- Защо те се отдръпнаха? Сиско: (въздишка)
Това е библиотека.
Щом искаш да си го изясниш, върни се в IRC-то.
Баннаха ме (изхвърлиха ме) от канала!
Какво е станало?
Тъкмо превзехме Стийл Маунтин.
Изпълнихме нашата част, при това идеално.
И двамата знаем, че не беше идеално.
Е, няма значение! Те се отказаха!
Разбрахме се да действаме заедно,
а твоите се отказаха, сякаш нищо не е било.
Вече имаш отговор.
По-добре кажи на твоя whiterose (уайтроуз) да не се прави на футка
и да си отгледа чифт топки,
защото ние нямаме време за размотаване...
И сега ще го разкажеш на целия свят?
Пука ли ти, изобщо, кой слуша?
Приеми го, Дарлийн.
Свърши се.
Продължавай напред.
Не мога да се върна при хората ми с този отговор.
Кажи ми защо.
Ти каза, че Тъмната Армия са с нас.
(дълга въздишка)
Между нас си? - Нямам намерение да го туитвам.
Отказаха се още преди да се доберете до Стийл Маунтин.
Не знам защо. Това е всичко, което ми казаха.
Знам, че вложи сърцето си в това,
но сериозно погледнато -
просто се откажи.
(крясък)
Г-жа Ноулс: Налага се да седя, предимно. Джоана: Не.
Струва ми се вълнуващо да работиш за правителството.
Като в шпионски филм. (смях)
- Може ли да четеш тайните ми и-мейли? Г-жа Ноулс: Мм, не.
Работата ми е основно документация и бюрокрация.
Винаги изискват повече, отколкото технологиите позволяват.
Дори нямам време да чета тайните ти и-мейли.
Но за мен това е временно.
Неспокойна душа съм.
Винаги човъркам за нещо друго.
Минали сме през доста "нещо друго".
(смях)
И двамата.
(усмивки)
Преди това работих в една НПО,
а още по-преди, за една година в Майкрософт,
която ми се стори като десет.
(смях)
Домът ви е чудесен.
Де да можех да приема комплимента.
Обзавеждането е стихията на Скот.
Да бе, сериозно? - Да.
Много е хубаво. - Да.
Откъде са... тези антики? - Те са...
И значи, набелязаха те за Технологичен Директор, а?
Г-жа Ноулс: От 17-ти век са.
Не се изненадвай.
Подозрителен съм, по-точно.
Бях започнал да се чудя, защо организира тази вечеря.
Четири човека в света
знаят за моите разговори.
Някакси, ти си номер 5.
Значи, аз съм дясната ръка, от която имаш нужда.
Ето за какво било всичко.
Не правим ли всичко за нещо?
Например, мислихме си "Обезопасено ли е за бебе?"
Е, да, това... това си е съображение.
На мое място,
ще избереш ли себе си за дясна ръка? - Ако бях на теб,
дори нямаше да пусна такъв като мен в къщата.
(подхилкване)
Джоана: Направихме всичко на горния етаж...
(смартфон вибрира)
Здрасти.
Хей, аз съм.
Удобно ли е? - Да.
На новата работа съм.
- Как върви? Шейла: Реално е адски трудно,
но започвам да се справям.
Отначало ми отнемаше години да пресипя кетчупа,
но пък се оказа, че съм невероятна
в предлагането на скъпи коктейли.
Не се изненадвам.
А, после, когато трябваше да събирам поръчки
се оказа, че е като с екстазито и съм нещо като експерт.
Как си ти? - Добре съм.
Уау, никога не съм те чувала да
изговаряш нещо подобно.
Днес направих, каквото трябваше да се направи.
Ами, ако се прибереш тази вечер,
ела и ми разкажи. Става ли?
Трябва да затварям.
Добре, чао.
Изглежда знаеш как да пиеш вино си.
(биг бенд изпълнение)
Отдаден съм на няколко неща, но определено обичам виното.
Ами ти? - В предишният ми живот,
когато можех да пия за един.
Но дори тогава не ме биваше с виното.
Безопасно е да го помиришеш.
Доближи носа си.
♪♪♪♪♪
Мирише ми като всяко друго вино.
(подхилкване)
Но бих искала да се науча. - А-ха.
Сушен червен плод, свежа теменужка,
м, лимонена кора.
Опитай отново.
Помириши и... наистина мисли за него.
Ммм, усещам лимона.
Шарън? - Да?
Как още не си се гръмнала, със съпруг като него?
Скот: Вдъхни отново.
Моля!?
Да повторя ли въпроса? - Ти си гост в къщата ни.
Много откровен гост. (смях)
Уау!
Ще се направя, че съм разбрала казаното от теб като безвкусна шега
и ще отида до тоалетната.
Тук имам вино от чудесна реколта.
С удоволствие ще ти го покажа.
♪♪♪♪♪
Скот: Да видим...
Това не.
Не...
Ето го.
Това е най-скъпото ми притежание, всъщност.
Разгледай го.
♪♪♪♪♪
(отваря се врата)
Вътре съм.
Какво обичаш?
Благодаря ти за чудесната вечер.
(лека въздишка)
Мобли: Стормстаут е обсаден! (Уоркрафт?) Ромеро: Орденът на Каркас! (Уоркрафт?)
(смях)
Имаме проблеми.
Платката онлайн ли е? - Да, в цялата система сме.
Ако искаме, можем да заредим всичко.
И въпреки това, не чувам аплодисменти.
Ромеро (смеейки се): Аплодисменти.
Трябва да им кажеш.
Какво? - Загубихме Китай.
Мистър Робот: Моля? - Тъмната Армия "се спаси".
Защо? - Не отговарят на въпроси със "защо".
Няма проблем. Просто ще ги потърсим отново.
Ще насрочим нова среща... - Пич, не ме ли чу?
Изчезнаха. Няма да се случи.
Знам... Знам.
Разбирам. Издъних се.
(смартфон вибрира) ШЕЙЛА
Нека не чакаме, тогава.
Нека го направим, само ние.
Да го направим сега.
Нали? Ще действаме сега.
Ще изпълним нашата част, надявайки се, че Тъмната Армия
ще се стегнат и ще се включат.
Защо те ще определят условията?
Ние определяме условията!
Мистър Робот: Ш, ш, ш, шшш - Можем да действаме.
Ако ние продължим, а те не,
цялата тази информация ще се запази в Китай.
Ще бъде безсмислено.
Ако почакаме, също ще е безсмислено.
Всичко, което направихте днес ще бъде напразно.
(викане) Луд ли си, бе!?
Няма да има ефект!
Ще съсипе мрежата им за седмици.
Ще я възстановят.
И все пак ще ги заболи.
Ние не искаме да ги заболи!
Искаме да ги убием!
Нито едното няма да се случи, ако сега бездействаме.
Какво правиш? А? - Още една крачка и ще го направя!
Мислиш какво правиш, нали?
Нали?
След месец те ще са отново на линия
с още по-добра защита.
Няма да имаме втори шанс като този.
Революцията, за която толкова говорехме
ще се провали - мъртва и погребана.
Ще сме се провалили заради теб.
Моля те, не го прави.
(напрегната мелодия)
♪♪♪♪♪
Има ли някой,
който може да общува с тази жена?
♪♪♪♪♪
Моля те.
Кажи ми, че е редно да го направя.
♪♪♪♪♪
Бяхме толкова близо...
Не сме приключили.
Ще го преработим.
Ще измислим нещо.
Стигнахме чак дотук.
Ще намерим начина, просто не тази вечер.
(въздишки)
(отваряне и затваряне на врата)
Всичко е по моя вина.
(въздишка)
Хайде.
Може да преспиш при мен.
(плач)
(електронна мелодия)
Елиът наум: Веднъж, баща ми ме взе от училище
без причина и отидохме на плажа.
Беше твърде студено за къпане,
затова седнахме на одеяло и ядохме пица.
Когато се прибрахме вкъщи, кецовете ми бяха пълни с пясък
и аз ги зарязах насред стаята ми.
Не разбирах, че е нередно.
Бях на 6.
Майка ми ми крещя заради мръсотията,
но той не беше ядосан.
Каза ми, че преди милиарди години,
светът се е променял, движещите се океани
са донесли пясъка на това място на плажа
и после аз съм го донесъл вкъщи.
Каза ми: "Ние променяме света
всеки ден", което ми хареса като мисъл,
докато не се замислих колко дни и животи
ще са ми нужни за да пренеса всичкия пясък от плажа,
пълнейки обувките си.
Докато нещата се променят за някого.
Всеки ден ние променяме света,
но за да бъде тази промяна значима,
се изисква повече време, отколкото повечето хора имат.
Никога не става всичко наведнъж.
Бавно е.
Методично е.
Изтощително е.
Не всеки може да го понесе.
♪♪♪♪♪
Хей, сладурче. - Ще изляза да потичам.
Хубаво.
(Флипър лае)
Кучето е при Шейла.
Не ака на възглавниците й.
Дарлийн: Това е плюс, предполагам.
(лаят продължава)
(звъни мобилен телефон)
- Шейла? Вера: Хей, брат.
Понякога Вселената ни овъзмездява напълно.
Ето ме тук, зад решетките.
И въпреки всичко, тя те води право при мен.
♪♪♪♪♪
Превод и синхро - tooled www.addic7ed.com