EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Hejsan. Är de här?
RING 9 OCH SÄG ATT KATTEN HAR FÅTT ETT ANFALL.
Jag har verkligen längtat efter det här.
-Jag med! -Så... killarna har inte kommit?
Jisses, du missar visst inget.
Den här behöver vi inte.
Vänta! Vad ska man annars suga upp såsen med?
Jag äter inte sås.
Jag tar en vodka martini, utan is. Helst extra torr.
Och två oliver på sidan. Tack.
Du vet väl att vodka är gjort på potatis?
Alkohol följer egna regler.
Så...
Vad tror du är så viktigt att vi måste äta middag ikväll?
Jag känner nåt.
Jag känner starkt att detta är kvällen då de meddelar att de ska gå i pension.
Jag har undrat detsamma. Men jag är inte synsk.
Det kan du inte säkert veta.
Jo. För ingen är det.
-Jag hoppas att de gör det. -Jag med.
-Hejsan! -Hej!
Ingen förrätt eller efterrätt.
Hur är det?
-Hej, Grace. -Hej, Sol.
Musslorna är utsökta. Krabban också. Jättefärsk.
Och man får tre olika såser!
Se bara på ostronet!
Tror ni de inser att de bor i sin egen sked?
Vi har bara ätit den här skaldjursrätten 700 gånger.
-Sol är lite nervös ikväll. -Har nåt hänt på kontoret?
Vi vill faktiskt prata med er om en sak.
-Eller hur, Sol? -Okej.
Ja...
Som ni vet blir vi bara bättre med åren.
Och det nya kapitel vi står inför kan bli väldigt spännande.
I livets bok. Det pulserar av möjligheter.
Och förändring.
Frankie brukar själv säga att förändring alltid är av godo.
I synnerhet nu när vi står inför detta nya kapitel i livet.
Kapitlet är snart över om du inte kommer till poängen.
-Jag gör det. -Nej.
-Det går bra. -Robert...
Jag ber dig, Sol.
Vad Sol försöker säga är...
att jag lämnar dig.
Och han lämnar dig...
...inför det... nästkommande kapitlet av våra liv.
-Ska du lämna mig? -Ja.
-Vem är hon? -Det är inte som du tror.
-Det är en han. -Ursäkta?
Och det är Sol. Jag är förälskad i Sol.
Sol och jag är förälskade.
-Min Sol? -Din Sol.
Är du gay? Och det är honom du är gay med?
-Det är honom jag är kär i. -Gode gud.
Nej. Det är ju helt absurt.
Ni är ju kompanjoner, inte älskande... Vänner...
Hur länge har det här pågått?
Ja, det...
-Jag vet inte exakt. -I 20 år.
Fanns det inget bättre tillfälle att berätta det här?
När som helst under de senaste två årtiondena?
Jag vill kräkas.
-Jag är ledsen. -Varför nu?
-Vi vill gifta oss. -Gifta er?
-Vi kan göra det nu. -Jag vet! Jag jobbade för den lagen!
Herregud. Det var därför ni tog oss hit!
Du ville inte att jag skulle ställa till med en scen, va?
Du trodde att stället skulle skydda dig.
Din ryggradslösa... fega...
-Gör inte så! -Förlåt. Stirrar folk?
-Vill du ha ett uppträde? Det ska du få! -Nej.
-Jag ville inte ha nåt uppträde... -Ditt usla kräk!
-Det är inte sant. -Andas.
Andas. Andas in, två, tre...
Rör för fan inte mitt bröstben!
Snälla ni!
Grace.
Jag...
Givetvis.
Förlåt mig, Frankie. Jag... visste inte hur jag skulle hantera det.
Grattis till att ha valt sämsta tänkbara sätt.
Ibland finns det inga bra sätt.
Hur säger jag till den jag har älskat i 40 år att vi inte kan leva ihop?
-Jag vill vara lycklig. -Nej då.
Sitt av tiden. Fortsätt vara olycklig. Jag ska berätta nåt.
Nästa kapitel blir inte särskilt långt.
-Var det därför du skaffade Cialis? -Alla i min ålder gör det.
Du ska nog sova i gästrummet.
Grace?
Kan vi prata lite?
Jag vet inte. Att prata är inte din starka sida.
Men jag pratar nu, och jag är ledsen.
Jag trodde inte att du skulle bli så här upprörd.
Vad trodde du, då?
Jag trodde faktiskt att du skulle bli lättad.
Lättad? Verkligen?
Lättnad är det du känner.
De senaste 40 åren känns som ett bedrägeri.
Lägg av. Bara de senaste 20 åren var det.
Det var ett skämt.
Nej, du. Så får du inte göra.
Du får inte låtsas att det här är en småsak.
Nej. Du har rätt. Det är ingen småsak.
Jag skulle ha berättat det för länge sen.
Men låt oss vara ärliga.
Har du nånsin varit lycklig med mig?
Jag var tillräckligt lycklig!
Visst, det var inte tidernas största romans.
Men jag trodde att vi var normala.
Jag trodde vi var som alla andra. Jag trodde att det här var livet.
Jag trodde att det skulle finnas nåt mer.
Det hade varit lättare om du dött.
Jag minns inte när jag sov utan dig sist.
Jag vet att jag har gjort det, men... jag minns det inte.
Kom hit.
Jag avskyr att såra dig.
Jag älskar dig verkligen.
Du har ju alltid älskat mig för...
Den du är.
Visst är det ironiskt.
-Hej, killar. -Hej, pappa.
Mamma.
-Vi måste prata. -Herregud.
Ännu en intervention?
Jag har varit nykter i 90 dagar, jag svär!
Jag tog en sömntablett igår, men på doktorns inrådan.
Det är ingen intervention.
Men se till att din stödperson är tillgänglig,
för det här kommer att bli som en spark i skrevet.
Grace, jag avbokar ungarna.
Nej.
Då fattar de att nåt har hänt.
Jag är inte redo att prata med dem än.
Säkert?
Ja.
Försök vara straight under en sista brunch.
Är du gay?
Är farbror Robert gay?
Visst, du har alltid haft en stor personlighet,
men jag... jag trodde aldrig...
Du och farbror Robert?
Jag ser det inte.
Gode Gud, nu ser jag det.
Mamma, jag kan inte sluta se det.
Ursäkta, varför har vi ingen terapeut här?
Vi hade en här när hunden dog.
Vänta! Det var inte allt. Berätta.
-Räcker det inte för en dag? -De ska gifta sig.
De vill få ut det mesta av sin återstående tid!
Men det är okej,
för jag har alltid drömt om att få tillbringa mina sista år ensam.
Hummus?
Vad i helvete...
-Hej, tjejer... -...är det som pågår?
-Var är Mitch och ungarna? -Pappa, är du gay?
Bud ringde. När hade ni tänkt berätta det?
Jag ville bara ha en sista normal brunch.
Tänker nån förklara vad som pågår?
Fråga er far.
Pappa?
Ja, tjejer.
Det... Det...
Det är som det är, helt enkelt.
-Fint uttryckt, pappa. -Sätt er ner.
Om det uppdagades att du blivit åtalad hade jag kunnat ta det.
Men det här?
Herregud. Vad ska jag säga till mina barn?
Säg: "Ni vet väl varifrån bajs kommer?"
Hur kan ni titta snett på mig? Förlåt, pappa.
Jag beklagar att ni fick veta det så här, det är en chock,
-men... det tog faktiskt kål på mig. -Åh, mamma...
Det var därför jag inte ville prata om det än.
Jag ville inte bryta ihop inför er.
Det gör inget, mamma. Det här är en bryta-ihop-grej.
Pappa, vi kommer och pratar med dig om en stund. Okej?
Snälla?
Mamma, vi ska hjälpa dig igenom det här. Okej?
Vi hittar folk du kan prata med.
Folk som förstår vad du går igenom.
Det finns väl en grupp för fruar till män som blir gay i 70-årsåldern?
Vi åker till Palm Springs över helgen.
Där måste det finnas en grupp.
Vi kan... Vi kan spela tennis och gå på bio och...
Jag kan inte... Jag kan inte planera.
Jag försöker bara behålla kaffet.
Vad kan vi göra för dig?
Inget. Inget.
Vad sägs om en Valium?
Okej.
Om nån kan hantera det här så är det du.
Du pratar ju alltid om hur dörrar stängs,
eller fönster, eller att nåt öppnas...
Poängen är att du skulle säga...
Att resan börjar i det okända.
Och att fjärilar kommer ur puppor...
Det är bara skit man säger!
För tre månader sen låg hans liv i ruiner.
Skojar du? Vad för en lärare snortar kola på en elev?
Och inte ens den han ligger med.
Precis. Jag var nere på botten.
-Men se på mig nu. -Ja, se på honom.
Han är ju för tusan vikarie!
Men nu mår jag bra. Tack vare dig.
Coyote. Nwabudike.
Jag måste härifrån.
-Herrejävlar! -Eller hur?
Tack så mycket, frun. Ha en fortsatt trevlig dag.
Stick och brinn.
MOTTAGARE: ROBERT HANSON
Din stol har kommit.
Jösses, de sa att det skulle ta sex veckor.
Men det tog två dagar. Helt osannolikt.
Det är ett skämt. Mellan mig och Sol.
Ett internskämt.
Har du humor nu plötsligt?
När skaffade du den tavlan?
För ungefär ett år sen.
MANNENS NAKNA KROPP HÄDELSE
Jag måste bort från det här huset.
-Jag kan väl flytta? -Nej.
Jag har aldrig gillat det här huset. Jag åker till stranden.
Jag har en fråga.
När folk frågar varför vi köpte huset med Sol och Frankie,
brukar jag svara det du har sagt, att det var ett affärsbeslut.
En unik möjlighet som vi bara hade råd med tillsammans.
Det är väl inte anledningen?
Just det.
Om nån ska sitta på Ryan Goslings ansikte, så är det jag!
Ursäkta.
Har du nånsin undrat om Ben och Jerry har mer än bara glass ihop?
Va?
Ben och Jerry. Är de mer än glasskompisar?
Hur fan ska jag kunna veta det?
Vilken bitch!
Ursäkta.
Är det du?
Förut, ja.
Nämen, hejsan!
Grace? Det är jag, Daphne!
-Hej, Daphne! Måste iväg! -Grace!
Ge mig en sån där stor flaska... Den största.
Ge mig en stor flaska.
Det blir bra. Du, förresten.
Vilket märke skulle du röka om din make visade sig vara gay?
-Newports. -Sen 20 år tillbaka.
-Luckies. -Jag tar dem.
Sol lät mig aldrig röka. Tänk dig att han...
bestämde vad jag skulle stoppa i... Jag säger bara det,
samtidigt som de höll på och sög av varann.
Jag fattar.
Jag antar i alla fall det.
Herregud...
Skit också!
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta, nio, tio.
Snart ska jag dricka detta te,
som jag har bryggt på peyote-kaktus.
Peyoten kommer att slunga ut mig
på ett sökande efter insikt,
lugn och acceptans.
Ett sökande som jag hade hoppats företa med min blivande exman.
Men nu ger jag mig ensam ut på detta.
Jag vet inte vart vägen leder mig, men jag återvänder... förändrad.
På grund av den stundande förvandlingen
har jag ringt mina nära och kära för att ta farväl.
Men ingen var hemma, och därav denna inspelning.
Teet kan visst smaka bittert.
Men indianerna menar att om hjärtat är rent
så känner man inte bitterheten.
Herrejävlar, vad äckligt.
Gode Gud.
Jag är tydligen inte tillräckligt ren än.
Jag dricker när kameran är avstängd.
Nu tar den gamla Frankie farväl av alla.
Hur fan stänger man av den här?
Vad gör du?
-Vad gör du själv? -Nej, vad gör du här?
-I mitt hus, menar du? -Det är mitt hus också.
Jag vill inte vara taskig,
men när Robert sa att vi skulle köpa det här stället ihop,
fick jag honom att lova att vi aldrig behövde vara här tillsammans.
Jaså? För jag bad Sol skriva in det i kontraktet.
-Det gjorde du inte alls. -Nej.
Men du sårade mig, så jag drog till med det.
Snälla du, åk nån annanstans.
Jag måste vara här. Folk känner igen mig.
-Jag kan inte hantera folk just nu. -Inte jag heller.
Det kan du visst. Folk förväntar sig sånt här av dig.
Förtjänar jag att få mitt liv ödelagt eftersom jag är en tolerant person?
Jag sa inte att du förtjänar det. Jag menar bara
-att det är svårare för mig. -Du anar inte
vad jag genomlider.
Jag har förlorat min bästa vän. Du gillar inte ens Robert.
Du har ingen rätt att döma mig.
Du känner oss inte.
Förlåt, jag gjorde en bedömning utifrån min erfarenhet av dig,
inte utifrån ditt rätta jag. Det var fel av mig.
Tack. Var nu snäll och gå.
Vet du vad?
Det var inte sån här energi jag ville inleda mitt insiktssökande med.
Så jag tänker gå, men jag kommer tillbaka imorgon.
Och då kommer jag naturligtvis att vara en annan sorts människa.
Förhoppningsvis kommer mitt nya jag att gilla dig mer.
Hejdå. Till dig och allt jag nånsin känt till.
Det finns glass i frysen.
-Hej. -Hej...
Vem tror du var i strandhuset med sitt yogatrams när jag kom dit?
-Frankie, gissar jag. -De hade ingen kalkon.
Vad var det? Var det Sol?
Nej, nej. Jag käkar på ett stökigt ställe.
Hur är det, Grace?
Jag vill ha det här huset, Robert. Det är du skyldig mig.
Se det som din gåva till mig.
Gåvan som säger: "Jag har pippat min juristpartner under 20 år."
Jag trodde att den enda fördelen i den här röran
var att jag aldrig skulle behöva umgås med den kvinnan igen.
Jag vill ha det här huset!
Okej. Jag förstår bara inte vad jag kan göra åt det nu, Grace.
Se till att det här huset blir mitt,
för det säger jag till Frankie när hon kommer tillbaka från sitt insiktssökande.
-Sluta. -Vadå?
-Jag känner dig. Du har dåligt samvete. -Ja!
Jag har extremt dåligt samvete.
Jag har krossat någon som jag älskar mycket.
Och vet du vad som gör det värre?
Vadå?
Jag är så satans lycklig!
-Har du inte några skuldkänslor alls? -Nej.
Jag är färdig med alla skuldkänslor.
Jag kommer dit.
Ät upp grönsakerna.
Jag drack. Jag kräktes.
Det funkar inte! Det funkar inte!
Hola! Señor! Mescalito!
Hallå! Satan!
Fan också! Jävla skit! Gud...
Min rygg!
-Hallå. -Lägg inte på!
-Vad vill du? -Ha mina Skeflaxin.
Det är inget ord.
Nej, det är medicin. Min rygg krampar.
Jag kan inte röra mig. Det sabbar stämningen.
Var är de?
I meditationsrummet i tablettkorgen bredvid altaret.
Okej.
Jag kommer snart.
Det gör jag. Förbannat också.
-Var är du? -I öknen.
Fast det finns vatten här.
-Du menar på stranden? -Gör jag?
Jag älskar stranden!
Du skulle kunna bo här.
-Tack. -Vad är det?
-Muskelavslappnande. -Trevligt.
Okej.
Det var världens vidrigaste iste.
Vad innehåller det? Röv?
Peyote.
-Peyo-TE. -Va?
Tog jag muskelavslappnande med peyote?
-Ingen orsak. -Vad gör jag?
Förbered dig på ett lätt kräkanfall,
följt av livsförändrande hallucinationer.
Ut med det bara.
Det är därför jag hatar att vara med dig!
Du är vårdslös!
Du låter droger ligga framme och du har en tramsig hippieattityd,
och du tjatar om att man ska följa sitt hjärta,
för då mår alla bra!
Men alla mår inte bra!
Ska jag kunna känna lukten av färger?
-Det är din resa. -Håll tyst.
Min resa...
Inte undra på att din man gick till nån annan.
Tänker du klandra mig?
Ta ansvar för ditt eget liv.
Jag bär inte ansvaret...
Sluta dansa!
Jag visste inte att jag gjorde det.
Gud, jag gjorde allt rätt.
Jag stod vid hans sida i 40 år.
Jag uppfostrade hans barn och shoppade med hans mor.
Jag gjorde allt så att han inte skulle behöva bekymra sig.
Jag följde alla regler.
Varför sa du inte att det inte fanns några regler? Det är orättvist!
Din ilska skrämmer sanden.
Jag är inte arg!
Varför är inte du arg?
För sån är inte jag. Sån är du.
Han har förstört ditt liv, förödmjukat dig!
Det var inte därför han gjorde det. Han bara är sån.
Han ljög om allt.
Han visste inte hur han skulle hantera det.
Han övergav dig i slutet av livet.
-Är du inte ens arg över det? -Nej!
Varför inte?
För att... mitt hjärta är krossat.
Du gråter.
Det finns en hel värld här inne.
Ser du de två fåglarna?
Bakom Jesus?
Jag ser inte Jesus, men ungefär i den riktningen.
Visst ser de ut att älska varandra?
-Har fåglar samma partner hela livet? -Det har ingen.
Den av er som är tjejfågel - lita inte på honom!
Han kommer att knäcka dig och lämna dig i smutsen.
Rädda dig själv! Flyg iväg! Flyg iväg!
Du varnade henne.
Jag är lite arg.
-Är du? -Ja, på mig själv.
Det fanns stunder...
Och jag tänkte bara...
Jag borde väl ha förstått att nåt inte...
Men jag kunde inte...
Jag ignorerade det.
Jag gick in i Roberts arbetsrum igår...
för första gången på...
jag vet inte hur många år.
Allt har funnits där hela tiden, rakt framför mina ögon.
Var var jag? Jag missade det.
En gång bad Sol mig bära dildo.
Det är värre.
Vi går tillbaka.
Du klarar det.
Okej.
Jag har säkert halva stranden i underlivet.
-Cialis. -Sols.
Jag kissade visst lite på Ryan Gosling.
Vad gör vi nu, då?